Detta har hänt...
Jag klarar det inte längre.
Offerblod. Vi befinner oss i en Nemeton.
- Vad händer med mig? - Jag vet inte.
Varför inte följa med mig?
Du, Lydia, är bara en flicka som vet för mycket.
Om en druid valde fel väg
fanns det ett gaeliskt ord även för det: Darach.
Pappa?
BEACON HILLS SJUKHUS
Alla mediciner ska förseglas i plastpåsar
som patienterna ska bära.
När rummet är helt evakuerat markerar ni dörren med ett rött "X", okej?
Vad fan är det som pågår?
De förutspådde ett milt åskoväder i morse.
De säger att strömmen redan gått i ett flertal städer.
I Hill Valley varnas för översvämningar.
Jag bor i Hill Valley.
Har dina patienter flyttats?
Alla förutom Cora Hale.
Kan nån berätta när min systerdotter ska evakueras?
Beklagar, men hon var inte...
Du ska vara död.
De säger det.
Derek?
- Var är du, Derek? - Här.
Gudskelov.
Nåt hände på uppförandet. På skolan.
Jag vill berätta det för dig
innan du får höra det av dem.
- Av vem? - Scott, Stiles.
De kommer att berätta saker för dig.
Otroliga grejer. Du måste lita på mig.
- Lita på mig. - Vad är det?
Lova att du lyssnar på mig.
Jag lovar.
De är redan här, eller hur?
Påstod de att det var jag?
Att det är jag som tar folk?
Vi sa att det är du som dödar folk.
Just det.
Offrar människor? Skär av halsen på dem?
Jo, och oftast under lunchrasten.
Då kan jag återgå till engelskaundervisningen
under eftermiddagen.
Det verkar ju helt logiskt.
Var är min pappa?
Hur skulle jag kunna veta det?
Derek, säg att du inte tror på det här.
Vet du vad som hände Stiles far?
Nej.
Fråga varför hon nästan dödade Lydia.
Lydia Martin?
Det vet jag inget om.
Vad vet du, då?
Jag vet att killarna där, av någon konstig anledning,
matar dig med en helt absurd historia.
En som de inte kan bevisa.
Tänk om vi kan det.
Vad är det där?
Min chef sa att det är ett gift och ett motgift,
vilket betyder att man kan använda det
och att det kan användas mot en.
Mistel?
Vänta, Derek!
- Du behöver mig. - Vad är du för nåt?
Den enda som kan rädda din syster.
Ring Peter. Ring honom!
Inte bra. Hon glider in och ut ur medvetslöshet.
Hon spyr upp svart blod och nån till oroväckande substans.
Mistel.
Hur visste du det?
Vad gör du, Derek?
Hennes liv ligger i mina händer!
Sluta. Derek, sluta!
Du hittar honom aldrig, Stilinski.
Derek.
Derek!
Just det.
Ni behöver mig.
Allihop.
Jag gör inte det här för att jag måste.
Jag vill göra det.
Jag skulle kunna fly,
och du skulle ha svårt att stoppa mig.
Men jag vill inte att din syster ska dö.
Jag gör bara det jag måste.
Käften.
Du måste få höra allt, Derek.
Du måste få veta hur sammankopplade vi är.
Sluta prata.
Jag vet inte varför, men nåt känns fel med det här.
Vi bevisade det för Derek,
men hon såg ut som om hon inte brydde sig.
Som om allt fortfarande gick helt enligt plan.
Du såg det, va?
Vad är det där?
Du har ju klor. Jag har ett slagträ.
Scott!
Vad gör du här? Sjukhuset evakueras.
- Vi är här för Coras skull. - Allihop?
Varför har Stiles mitt slagträ?
Lita på mig, mamma. Du måste bort härifrån.
Nu direkt.
Byggnaden ska vara tom om 30 minuter.
Vi har två ambulanser som kommer tillbaka.
En om tio minuter, en om 20. Cora måste åka med en av dem.
De hämtar upp folk i källargaraget.
- Uppfattat. - Okej.
Du behöver inte hålla fast mig.
Jag ska hjälpa till.
Derek.
Vi har ett problem.
Ett stort problem.
Hjälp mig.
Ethan, Aiden, sluta!
Ni vet inte vad ni gör.
Vi vill bara ha henne.
Okej, allihop, evakuering sker hitåt, och håll er lugna!
Är ni okej?
Okej... Förlåt.
Stanna inte, stanna inte!
Stiles!
Jag får inte tag i Derek och Scott. Hur är det med Lydia?
Hon har blåmärken på halsen.
De kör henne till stan
eftersom vårt sjukhus evakueras.
- Är stormen så hemsk? - Den kommer att bli det.
En sjukvårdare sa att reservgeneratorerna
är för gamla för att funka vid strömavbrott.
Beacon Hills sjukhus.
Det är där Cora finns, va?
Ni två ska hem nu.
Jag måste till sjukhuset. Jag kan inte lämna Cora ensam med Peter.
Isaac.
Jag kan köra.
Tack, ms McCall.
Du är han, eller hur?
"Han"?
Den onda.
Du har ingen aning.
Du tvekade.
Jag tog ett steg tillbaka. Det är skillnad.
De skyddar henne.
De har inget val!
Inte vi heller!
Om alla dessa offer, alla lik som staplas på hög,
ger henne kraften att eliminera oss,
så måste vi ta alla chanser vi får att bli av med henne.
- Var är bossen? - Nära.
Ms Blake, då?
Vad menar du? Vad betyder det? Är hon borta?
- Skojar du, Scott? - Tyst.
Skulle jag vara tyst? Ska du ge mig order nu?
När din psykotiska, massmördare till flickvän,
den andra du nånsin dejtat, håller min pappa fången,
bunden nånstans, i väntan på att bli offrad?
De är kvar där ute.
Och... Och de vill åt henne, va?
Och vi har inte heller henne, så både pappa och Cora är döda!
Inte än.
Är hon verkligen döende?
Hon blir helt klart inte bättre.
Vi måste kunna göra nåt mer. Vi måste hjälpa henne.
Det kan ni inte.
Bara jag kan det.
Jag kan rädda henne,
och jag kan berätta var sheriff Stilinski är.
Men det finns en Alfaflock på sjukhuset som vill döda mig.
Så jag ska hjälpa er,
men först när jag har kommit säkert härifrån.
Först då.
- Vänta, Derek! - Hon försökte ta sig ut.
Jag ville inte bli dödad. Klandra mig inte för det.
Hela henne som bevis på att du tillhör de goda.
Inte förrän jag är i säkerhet.
Jag vill föreslå en alternativ övertalningsmetod.
- Vi torterar henne. - Funkar för mig.
Lystring, tack.
Mr Deucalion...
Ursäkta, endast Deucalion,
begär härmed att kvinnan som kallar sig för Jennifer Blake
förs till akutreceptionen.
Om ni gör det, så kan alla andra gå. Ni har tio minuter på er.
- Han skadar henne inte. - Käften.
Det gör han inte!
Du vet varför, Scott.
Säg att det är sant.
Vad menar hon?
Det är inte bara dig han vill ha med i flocken.
Evakueringen tycks avslutad.
Förnimmer du en doft?
Det regnar för mycket.
Deucalion vill inte bara ha en Alfaflock. Han vill ha perfektion.
Att tillföra de mest sällsynta Alfarna till sina led.
En sann Alfa.
Vad är det?
Den sorten som inte behöver stjäla sin kraft från nån annan.
En som kan höja sig med ren viljestyrka.
Vår lilla Scott.
Det spelar ingen roll.
Vi måste få ut henne härifrån.
- Din mamma... - Min mamma
sa att det kommer en ambulans om 20 minuter.
Vi har inte varit här så länge.
Om vi kan ta oss till garaget
och hinna med ambulansen, så kommer vi härifrån.
Tvillingarna låter oss inte komma undan.
- Jag distraherar dem. - Du menar slåss.
Det som krävs.
Jag hjälper dig.
Ledsen, men jag går ingenstans utan dig, Derek.
Jag gör det.
Men jag skulle vilja ha nån fördel.
Vad då? Ett vapen?
Nåt bättre än ett basebollträ.
Vänta nu. De här, då?
Kan du använda såna?
- Inte direkt. - Lägg ner dem.
Epinefrin?
Det gör honom bara starkare.
Hur stark?
Okej, killar. Rock'n'roll.
Den är kvar!
Här borta, Derek.
Julia.
Det är du.
Du kan inte besegra henne ensam.
Därför ska vi fly.
Vänta! Hissen!
Tack.
Det var till stor hjälp.
Vad nu? Vad ska du med mig till?
Dig?
Du är en gest av välvilja.
Vad?
Hitta din son.
Gör dig själv en tjänst, Melissa.
Var försiktig.
Då så. Det gick bra. Det ordnar sig. Hur är det med dig?
Varför ser du inte ut att andas?
För du andas inte, va?
Nej. Herregud. Nej, nej. Varför andas du inte? Kom igen.
Okej, okej.
Du klarar det. Så där ja, luta huvudet bakåt.
Fingrarna på hakan. Öppen luftväg.
Kanon, jag ser inget.
Okej, så då...
Bara knip näsan och blås.
Kom igen, Cora.
Om du tänker på serviceluckan,
så förseglas den från utsidan. Du måste ha sönder den.
Det skulle bara föra oväsen,
och avslöja var vi är.
Kali vet redan det.
Inte nödvändigtvis. Hon såg oss komma in,
men hon kanske inte vet att vi aldrig kom ut.
Om jag tar mig igenom kan vi ta oss till en annan våning.
Eller också måste du slåss mot dem ensam i ett hisschakt.
De sliter skallen av mig innan du ens fått in ett slag.
Då måste nån få igång reservgeneratorn igen.
Kom igen.
Kom igen, Cora.
Kom igen, andas.
Kom igen, Cora. Andas.
Nästa gång jag placerar mina läppar på dina
är det säkrast att du är vaken.
Den där sprutan räckte inte länge.
SMUTSTVÄTT ENDAST PERSONAL
De där tvillingarna börjar göra mig förbannad på riktigt.
Hur fan ska vi ta oss förbi dem?
Om vi fortsätter låta dem spöa skiten ur oss,
så lär de tröttna och ge upp.
TVÄTTSCHAKT
Kunde du inte ha väntat i tio sekunder?
De tog sig inte ut, va?
"Rör er inte. På väg."
Håll ut en stund till, okej?
Tro mig, om nån kan få oss härifrån, så är det Scott.
Jag fattar inte att jag just sa det.
Förr var det jag som stod för planerna.
Åtminstone reservplanerna.
Nu tror jag kanske att du hade rätt.
Kanske är vi rätt värdelösa.
Det enda vi gör är att dyka upp och hitta kropparna.
Jag vill inte hitta pappas kropp.
Du är mycket lättare att prata med när du är helt medvetslös.
Jag tolkar det som att du är lite orolig.
Håll er nära mig.
- Jag tror jag hörde nåt. - Var?
Under oss.
- Stiles! Öppna dörren! - Herregud.
Förlåt.
Hjälp mig att få in honom.
Var är Derek och Jennifer?
Jag måste hämta dem och min mamma.
Okej, två problem.
Kali har nycklarna till den här,
och jag såg nyss tvillingarna.
Stanna här.
Var är hon?
Vi försöker att inte skada dig.
- Försök mer. - Hallå!
Jag vill försöka nåt.
Upp, raring!
Kom igen.
Nåt nytt?
Jag vet vad du tänker, Derek.
Att jag utnyttjar dig,
att allt som hänt mellan oss är en lögn,
eller att jag är ond.
En bitch.
Men jag hoppas att du inte tänker
den mest ytliga tanken:
"Är det där hennes riktiga ansikte?
Det sönderskurna, lemlästade ansiktet som misteln avslöjade.
Är det så hon verkligen ser ut?"
Du borde ha behållit hans mor.
Verkligen?
Du är lite svag för honom.
Jag har en investering som jag försöker utveckla.
Om du vill tala om svagheter,
så kan vi ju snacka om Jennifer Blake.
Eller... Vad var det nu hon hette?
Julia.
Julia Baccari.
Det var mitt namn.
Jag bryr mig inte.
Jag borde nog ha ändrat det till nåt med andra initialer.
Jag har läst att folk undermedvetet väljer alias
som relaterar till deras riktiga namn.
Det är ett sätt att klamra sig fast vid sin identitet,
eftersom ens namn är så intimt förknippat med ens självbild.
Vet du nåt annat som är det?
Ansiktet.
Det som ska blicka tillbaka på en i spegeln.
Inte nåt sönderskuret illdåd som man inte ens känner igen.
Jag bryr mig fortfarande inte.
Men jag slår vad om att du är nyfiken.
Du undrar säkert vad som skett.
Du var ett sändebud.
De försökte döda dig och resten av flocken.
Mysteriet löst.
Jag var Kalis sändebud.
Och jag var den hon inte kunde döda.
Jag förstod inte varför jag måste döda henne också.
Hon var harmlös.
Men jag gjorde det för att du ville det.
Jag gjorde allt du bad om för att få ingå i den här flocken.
Du gjorde det för att få vara med Ennis,
så rikta inte nån anklagelsens tå mot mig.
Och vad gäller "harmlös"...
Hur harmlös verkar hon nu?
Jag trodde att hon var död.
Jaså?
Frågar du
om det fanns ett ögonblick av tvekan?
Om jag vände tillbaka efter att jag gått i tron att hon var död?
Att jag kanske såg henne ligga där helt stilla,
men fokuserade min hörsel.
Jag lyssnade efter ljudet av hennes hjärtslag.
Hon kämpade fortfarande för sitt liv, och jag tänkte:
"Jag kan gå tillbaka och avsluta jobbet,
eller också låta nån jag älskar dö i frid."
Kanske fortsatte jag bara att gå.
Mitt hjärta blöder för dig, Kali.
Hennes kunde tydligen ha blött lite mer.
Under många år var Nemetons krafter i princip borta,
likt den döende glöden efter en utbrunnen eld.
Men några månader tidigare
hände det nåt
som fick glöden att glöda lite starkare.
Nåt återgav den lite av sin styrka.
Ett jungfruoffer.
Du visste inte vad du gjorde just då,
men att döda Paige i jordkällaren,
att offra henne där, gav Nemeton styrka.
Du gav den styrka igen.
Du gav mig styrka.
Tillräckligt för att jag skulle hålla mig vid liv lite längre.
Tillräckligt länge för att hittas.
Hon andas fortfarande.
Han släppte mig och sa att det var av välvilja.
Inget annat.
Han måste ha haft en anledning.
Han gör inget utan anledning.
Om du menar att jag borde fortsätta vara skräckslagen,
så oroa dig inte. Den biten har jag koll på.
Du vet att mistel är viktigt för druider,
men vet du historien bakom att folk pussas under en mistel?
Nej.
Det är en gammalnordisk myt.
Balder, Odens son, var den som de andra gudarna älskade mest.
De ville skydda honom mot all världens faror.
Frigg, hans mor,
lät eld, vatten, metall, sten och allt levande avlägga en ed
att de aldrig skulle skada Balder.
Vid en sammankomst så testades han.
Stenar, pilar och eldsflammor slungades mot honom.
Inget fungerade.
Men en av gudarna var inte så förtjust i Balder.
Ofogens gud, Loke.
Loke upptäckte att Frigg hade glömt bort misteln,
en liten, till synes harmlös, växt,
helt förbisedd.
Loke tillverkade en pil av mistel som dödade Balder.
Frigg var förkrossad.
Hon förkunnade att mistel aldrig mer skulle få användas som vapen
och att en kyss skulle tillfalla alla som passerade under den.
Så nu hänger vi mistel i dörren till jul,
så att vi aldrig mer ska förbise den.
Det var vi som förbisågs,
sändebuden.
Ett misstag som Deucalion och Alfarna aldrig borde ha begått,
för jag lät svära en egen ed.
Jungfrur och krigare,
helare, filosofer och väktare,
ska låna mig deras krafter så att jag kan lära dessa monster
att deras monstruösa gärningar aldrig skulle förbigås.
Du har dödat oskyldiga.
Det har du med.
Jag känner till din verkliga ögonfärg, Derek.
Och jag vet vad det betyder.
Jag ber dig inte bara rädda mitt liv.
Jag ber dig rädda alla som de kommer att skada.
Det går inte att besegra dem.
Är du helt säker på det?
Före sin död frågade Boyd dig:
"Vad händer med en varulv under en månförmörkelse?"
Du fick aldrig chansen att berätta det,
men du vet svaret, eller hur?
Vad händer, Derek?
Under en total månförmörkelse?
Vi förlorar all vår kraft.
- Så då sitter de i princip fast? - Just det.
Vi får inte ut dem utan att slå på strömmen.
Vänta. Om strömmen slås på,
då hör de väl när hissen rör sig?
De hoppar på Jennifer och Derek när den stannar.
Vi kan inte slåss mot dem.
- Du har ju oss nu. - Risken är för stor.
De vill att hon dör, och om hon gör det
kan vi inte göra nåt för Stiles pappa eller Cora.
Jag vet nog inte ens vilken lärare det är.
Det är hon med brunt hår.
Rätt sexig.
Nej, det... En ren observation.
Jag har en idé.
Vad gör de?
Smider ränker.
Vi har en plan.
Allison Argent Inkommande samtal
- Redo? - Ja.
Du är väl inte nervös?
Ser jag nervös ut?
Nej då, inte alls.
- Såg han nervös ut? - Skräckslagen.
Jag hör er fortfarande väldigt tydligt.
Kör så fort du ser dem, okej?
Okej, uppfattat.
De är nog inte på den här våningen.
Kom igen. Herregud.
Derek, titta på mig.
Kom igen!
- Jag har henne. - Ta dörren.
Underskrift Förälder eller målsman
Kom igen, Stiles!
Målsman
Förälder
Stiles!
Mamma.
Scott! Vänta, Scott!
- Kom igen, vi måste iväg. Kör, din idiot. - Jag kan inte. Inte utan Scott.
Måste familjen Argent också dö?
Välj!
För guds skull! Kör!
Okej!
Mamma!
De är borta.
Väktare, Scott.
Om du varit med mig hade jag kunnat berätta vad det betydde.
Jag kunde ha varnat dig.
Låt mig hjälpa dig, Scott.
Låt oss hjälpa varann.
Hjälp mig att fånga henne,
så hjälper jag dig hitta din mor och Stiles far.
Scott.
Gör det inte. Följ inte med honom.
Jag vet inte vad annat jag kan göra.
Nej, det...
Det måste finnas ett annat sätt.
Vi har alltid en reservplan.
Inte den här gången.
Scott.
Jag ska hitta din pappa.
Jag lovar.
Scott.
Du.
Är du okej?
Gud, var är vi?
Jag vet inte.
Ser ut som en jordkällare,
men hon kallade det för nåt annat.
Hon kallade det för en...
Nemeton.