Detta har hänt...
Fullmånen är imorgon natt.
Det blir månförmörkelse. Vi blir alla kraftlösa.
- Vad i helsike gör du? - Beklagar.
Nu kan vi snacka om offer.
Jennifer har alla tre nu.
Hitta Nemeton.
Du, Allison och Stiles måste bli offer.
Det blir ett slags mörker kring era hjärtan.
Vad betyder det?
Jag vet inte. Det var bara nåt jag ritade med fingrarna.
Herregud...
Ska vi verkligen göra det?
Du klagar ju jämt över att det aldrig händer nåt här.
Jag ville sova gott innan träningen imorgon.
Stiles! Vänta!
Den här unge ligisten tillhör mig.
Hur är det, pappa?
Unge man, jag följer dig tillbaka till bilen.
Din pappa är en högt respekterad, privat säkerhetskonsult
och en vapenhandlare med federal licens.
Det är inget vanligt kontorsjobb.
Arbetstiderna kommer alltid att se ut så här.
Jag vet. Men det känns konstigt
när han sticker iväg mitt i natten
med väskor fulla med automatvapen...
Mamma, se upp!
Du körde nästan ihjäl honom.
Han sprang rakt ut i vägen.
Vi måste vända.
Vända?
Han kanske är skadad.
Vänd, mamma.
Mamma!
Allison!
Nu räcker det. Sätt dig i bilen igen.
- Vadå? - Jag såg det. Jag vet var det är.
Vi passerade det. Det var en stubbe.
Ett enormt träd. Nåja, inte nu längre.
Det är nedhugget. Men stubben är väldigt stor.
När vi letade efter liket.
När du blev biten av Peter.
Jag var där i bilen med mamma. Vi körde nästan på nån.
Mig. Ni körde nästan på mig.
Vi hittar det.
Vad är det?
Ni var medvetslösa länge.
Vad betyder "länge"?
Sexton timmar.
Låg vi i vattnet i 16 timmar?
Och fullmånen går upp om mindre än fyra timmar.
Du mår bra.
Mycket bättre än du just nu.
Tack vare dig.
Förhoppningsvis är inte allt förgäves.
Månen går upp, Derek.
Du har tömt ditt batteri till sista gnuttan
och en heltänd Alfa är på väg hit för att slita dig i stycken.
Jag blir bra på några timmar.
Jag hoppas verkligen det,
för du har bara några timmar på dig.
Nej, du kan inte gå tillbaka till dem.
Jag gjorde ett avtal med Deucalion.
Låter inte det mycket som ett avtal med djävulen?
Vad spelar det för roll?
Vi kan ändå inte besegra Jennifer utan deras hjälp.
Han litar mest på dig. Tala om att han har fel.
Jag är inte så säker på det.
Ibland kräver såna här omständigheter
att man lierar sig med folk som annars är ens fiender.
Ska vi lita på honom?
Mannen som kallar sig "döden, världarnas förgörare"?
- Ska vi lita på honom? - Nej.
Men ni kan använda er av honom.
Deucalion är vår fiende,
men han kan också tjäna som lockbete.
Jag söker Lydia.
Vad vill du?
Jag behöver din hjälp.
Med vad?
Att hindra min bror och Kali
från att döda Derek.
Funkar den än?
Men inte länge till.
Känner nån mer en olidlig klåda som inte går att klia?
Inte innan du sa nåt, men nu gör jag det.
Tänker hon verkligen komma ner hit och skära halsen av oss?
Nej då.
Hon tänker döda oss med en strypstock och sen skära halsarna av oss.
Det är bara vinden.
Vi känner till månförmörkelsen,
så tro inte att Kali väntar på att den ska utjämna oddsen.
Hon är på väg.
Och min bror också.
Jag tror dig. Derek?
- Vill du att jag flyr? - Nej.
Stanna och låt dig slaktas av en Alfa med psykotisk fotfetisch.
Självklart vill jag att du flyr!
Sprinta, galoppera eller skutta ut ur stan.
Om du vill kämpa och dö för en sak, så förstår jag det.
Men gör det för nåt meningsfullt.
Hur vet du att jag förlorar?
Det vet vi inte.
Men hon har nog en aning.
Eller hur, Lydia?
Jag vet ingenting.
Men du känner nåt,
eller hur?
Vad känner du?
Det känns som om...
jag står på en kyrkogård.
Ta vad som helst.
Stiles, jag vägrar sniffa på din pappas kallingar.
Sockor? Visst, det kan jag göra.
Och jag då?
Se vad ni hittar i pappas garderob. Nåt med stark vittring.
Din pappa har en riktig arsenal här, unga dam.
Scott.
Vad gör du här?
Följer upp en av de få ledtrådar jag har.
Eftersom jag inte vet var ni har varit kan ni väl sätta er. Vi kan prata.
Du också, Isaac.
Hur vet du mitt namn?
Det är en av få saker jag känner till.
Allt det andra som händer här får mig
att famla runt i blindo,
även minsta lilla ledtråd.
Om du menar att du inte fattar nåt,
så förstod jag det för länge sen.
Jag hoppades slippa spektaklet
att tvinga in min egen son i ett förhörsrum.
Verkligen.
Var är han?
Han skulle visst handla lite, och uträtta några ärenden.
Sånt som varulvar brukar göra.
Vem tror du att du pratar med?
Nån som absolut behöver pedikyr. Jag kan gärna tipsa dig.
Skojar du?
Kör minst 15 mil innan du ringer.
Kör!
Jag tänker inte ljuga.
Jag är faktiskt ganska oroad, inte bara av antalet saknade föräldrar
utan att det är Stiles pappa, din pappa och din mamma.
Båda mina föräldrar är döda.
Spara din typiska tonårsapati åt dina lärare.
Ni vet mer än ni påstår,
och jag håller kvar er hela natten om jag måste.
Du har visst tagit ditt uppdrag lite väl allvarligt.
Hon är inte problemet.
Det kanske är din lojalitet som är problemet.
Gud! Kommer det att bli våldsamt nu?
Förmodligen.
Vem vill vara först?
Just det, Kali. Se på mig.
Se mig i ansiktet.
Vet du vad som krävs för att se ut så här?
Att se normal ut.
Det struntar jag i.
Det krävs makt.
Sån här makt.
Jag...
Jag borde ha...
Jag borde ha slitit huvudet av dig!
Hur är det tränaren brukar säga? Ju större de är...
Ni kan inte hålla oss kvar här.
Inte utan en häktningsorder.
Jag har ett skrivbord fullt av indicier.
Min pappa är en respekterad privat säkerhetskonsult
och en vapenhandlare med federal licens.
Alltså äger han ett antal vapen.
Som det här taktiska armborstet på 175 kilopond.
Eller den här commandokniven.
.50 AE Desert Eagle.
Rökgranat med dragringsutlösning.
Spring!
Vänta, Scott!
Kom igen nu!
Vad vill du mig?
Jag vill att du gör det du är bäst på, Lydia.
Jag vill att du skriker.
Vad i helsike var det?
Lydia.
Vi måste åka tillbaka.
BEACON HILLS-RESERVATET TILLTRÄDE FÖRBJUDET NATTETID
- Hur gick det? - Jag visste inte vad jag skulle säga.
Jag kom inte på nåt. Men det du gjorde var fantastiskt.
Jag har inte hört av Stiles. Har du?
Jag fattar inte.
Vi kan inte vänta på honom. Kom.
Värst vad du dröjde, Scott.
Vi blev lite försenade. Var är de andra?
De är upptagna med annat.
Så det är bara du och jag mot henne?
Du blir nog överraskad över hur bra vi är som team.
Hämta Stiles och stick till jordkällaren.
Vi håller Jennifer borta så att ni hinner få ut dem.
Hur då?
Jag har en plan.
Gjorde du det för min skull?
För oss. För alla deras offer.
Tala inte som en politiker.
Försök inte övertyga mig om din sak.
Okej. Nån annans sak då.
Scotts.
- Du kan rädda hans mamma och Stiles pappa. - Hur då?
Jag behöver en väktare.
Den rollen kan antingen fyllas av de tre föräldrarna jag tvingades ta,
eller av dig.
Jag kan inte hjälpa dig. Jag är ingen Alfa längre.
Jag behöver bara din hjälp att få Deucalion
till rätt plats, vid rätt tidpunkt.
Du har just dödat tre stycken ensam. Varför behöver du mig?
Du har inte sett honom som starkast. Det har jag.
Om han har Scott med sig har jag inte en chans.
Såvida jag inte har dig.
Derek, lita inte på henne.
Månförmörkelsen talar för mig.
Men månen är bara skymd i 15 minuter.
Det är mitt tidsfönster. Det är ett lätt beslut.
Hjälp mig att döda honom, så får de andra leva. Hjälp mig.
Går vi åt rätt håll nu?
Jag vet att vi är nära.
- Känner du vittringen? - Jag försöker, men det--
Jag hör nåt.
Det är en sändare. Din pappas.
- Är du säker? - Det måste det vara. Kom.
Kom.
Allison.
Tack och lov!
Ni hittade oss.
- Var är Stiles? Var är min son? - Och Scott?
De kommer. De är på väg.
Okej.
Vi måste sticka.
Lydia, vi kan hämta hjälp.
- Av vem? - Vet inte, men vi kan inte stanna här.
De är vid liv.
Hade du en plan, sa du?
Första skoldagen skickade Jennifer ett meddelande till oss alla.
Det var sista raden i Joseph Conrads Mörkrets hjärta.
Jag ska skicka henne ett eget meddelande.
NEDRÄKNING TILL MÅNFÖRMÖRKELSE
Nytt mms från Scott McCall
Ser du symbolen?
Det är hämndens symbol.
Du pratar om jämvikt och om att rädda människor.
Vi vet vad du egentligen vill. Och nu vet du var vi finns.
Skynda er!
Fort ut härifrån!
Cora, hämta bordet. Ta tag i huvudet.
- Vänta lite. - Ta hans hand.
- Kan du rädda dem? - Bara om de börjar självläka.
Vad gör du?
Det är kanske svårt att tro, men jag försöker faktiskt hjälpa dig.
Broder mot broder.
Så väldigt amerikanskt.
Är du redo, Jennifer?
Har du samlat ihop dina örter?
Bett till dina urgamla gudar och dina ekträd?
Skurit halsen av ett spädbarn, kanske?
Ska vi visa dem
varför du måste offra nio oskyldiga för att kunna möta mig?
Eller är det tolv nu?
Det är blockerat.
Vad ser du?
Ser du nåt alls?
Se upp!
Isaac!
Melissa! Fort, fort!
Döda henne.
Gör det.
Döda henne nu.
Era föräldrar håller på att dö. Hör du stormen?
Hon begraver dem levande.
Hon har en koppling till de telluriska strömmarna.
Döda henne, så upphör det.
Nej. Det slutar inte här.
Han tvingar dig att döda alla du älskar. Det är sån han är.
De dör, Scott.
Din mamma och dina bästa vänners föräldrar.
Döda henne nu så är det slut.
Bli den Alfa du är menad att bli.
Bli en dråpare.
De är inte döda än.
Och vem ska rädda dem? Dina vänner?
Min flock.
Inbillar jag mig, eller krymper stället?
Du kanske behöver lite vägledning.
Jag glömde säga en sak,
nåt som Gerard sa till mig.
"Deucalion är inte alltid blind."
Månförmörkelsen. Den har börjat.
Åh, nej.
Det går inte. Jag orkar inte med den!
Den är för tung!
Aluminium slår trä alla gånger.
Jennifer.
Han vet inte.
Vet vadå?
Hur du egentligen ser ut.
Han känner till priset för att ta med Kali i flocken.
Men han har aldrig sett priset du betalade.
Nej, det har han inte.
Vänd dig mot mig.
Vänd dig mot mig!
Vad är det här?
Att läka honom gjorde dig svag, som när jag läkte Cora.
Det tar några minuter att få igen styrkan.
Då får du göra det.
Döda honom.
Nej.
Va?
Det är som mamma brukade säga. Jag är ett rovdjur,
men jag måste inte vara en dråpare.
Låt dem gå.
Derek.
Dina 15 minuter är slut.
Som jag sa, Derek, antingen du eller föräldrarna.
Jag får väl ta dem istället.
Om några minuter är de döda allihop.
Då behöver jag ingen månförmörkelse ens för att döda en demonvarg.
Du har försökt förut, Scott.
Det gick inget vidare då.
Hur gjorde du det där?
Jag är en Alfa nu.
Vad du än gjorde för att orsaka stormen, få den att sluta, annars dödar jag dig.
Jag struntar i om ögonfärgen ändras.
Min ögonfärg förändras inte, så tillåt mig.
Är det över?
Jag visste det.
Vadå?
Att du gillar mig.
Scott?
Hej. Är ni oskadda?
Ja, vi är alla oskadda.
Och du? Är du oskadd?
På sätt och vis.
Kan du komma och hämta oss?
Självklart.
Bra. Toppen.
Ta med en stege.
Mamma sa att du en gång var en man med visioner.
Vi låter dig gå, och hoppas att du åter ska bli den mannen.
Men om du inte blir det,
spelar det ingen roll att du har fått synen tillbaka.
För vi slår till när du minst anar det.
Ska de magasineras igen?
Det var tanken.
Tänk om jag har en annan tanke.
Deaton sa att det vi gjorde för att hitta er
kunde locka hit saker.
Beacon Hills kunde bli en ledfyr igen.
Jag hoppas inte det.
Jag tänkte att jag borde förbereda mig,
bli en bättre kämpe
och lära mig allt du har kvar att lära mig.
Och kanske några saker till.
Men vi ska ha en ny hederskodex.
"Vi skyddar dem som inte kan skydda sig själva."
Jag vet inte om han nånsin kommer tillbaka.
En del av mig hoppas det,
men en annan del hoppas att han får det bra
nån annanstans.
Pappa verkar bli kvar här ett tag.
Men att han stannar...
betyder inte att han är välkommen.
Stiles och jag känner det varje dag. Som du sa att vi skulle.
Det får mig att tänka på citatet Jennifer använde vid första lektionen.
För när jag känner det,
är det som att blicka "in i det oändliga mörkrets hjärta".
Så vad gör du istället?
Jag letar efter mina vänner.
Ms Blake, då?
Jag vet inte.
När vi återvände till destilleriet var hennes kropp borta.
Snälla! Snälla!
Du räddade mig en gång förut...
Klart att det är du.
Alla andra drabbas, men du lyckas alltid klara dig på nåt vis.
Och nu när Scott är en Alfa, kan du stjäla det från honom.
Du blir en Alfa igen.
Igen?
Jag är Alfan!
Jag har alltid varit Alfan!