Aiemmin tapahtunutta...
Sinun, Allisonin ja Stilesin pitää toimia uhreina.
Annatte voimaa takaisin Nemetonille.
Se houkuttelee yliluonnollista.
Sillä on vaikutus myös teihin.
Se on eräänlainen pimeys.
Olen nyt alfa.
Ei...
Älä päästä niitä sisään.
Ei, älä päästä niitä sisään.
Oletko kunnossa? Stiles?
Olen. Näin vain unta.
Se oli outoa. Kuin uni unen sisällä.
Painajainenko?
Niin.
Hetkinen, Lydia.
Mitä sinä täällä teet?
Hetkinen.
Minne menet, Stiles?
Minun olisi pitänyt sulkea ovi.
Tule takaisin nukkumaan.
Ei. Minun pitää sulkea ovi.
Älä välitä siitä.
Mitä jos joku tulee sisään?
Kuten kuka?
Tule takaisin nukkumaan.
En. Mitä jos he pääsevät sisään?
Ketkä?
Anna olla, Stiles. Ole kiltti.
Stiles, tule takaisin sänkyyn.
Pyydän.
Älä, Stiles. Älä!
Älä mene sinne!
Älä mene!
Tämä on vain unta.
Tämä on vain unta. Aja se pois päästäsi.
Näet unta. Herää, Stiles.
Herää, Stiles.
Herää!
Aika nousta, poju. Kouluun siitä.
Etkö pystynyt heräämään?
En, ja se oli todella karmeaa.
Oletko kuullut unihalvauksista?
En. Tahdonko kuulla?
Oletko nähnyt unta,
jossa koet olevasi heräämässä, mutta et pysty liikkumaan.
Olen kokenut sellaista.
Se johtuu siitä, että REM-unessa -
keho on lamaantuneena.
Sitä sanotaan lihasvelttoudeksi.
Vaikka näkisit unta juoksemisesta,
et ala juosta sängyssäsi.
Tuo käy järkeen.
Joskus mieli herää ennen kehoa.
Hetken ajan tajuaa kehonsa olevan lamaantunut.
Se on kauhistuttavaa.
Se muuttaa unen painajaiseksi.
Tuntuu kuin putoaisi -
tai kuristuisi tai, kuten tapauksessani,
kuin olisi taikapuiden keskellä -
uhrilehdossa.
Tarkoittaakohan se jotain?
Mitä jos tekomme sinä yönä -
vaikuttaa meihin yhä?
Traumaperäistä stressiä?
Tai jotain.
Mutta arvaa, mikä tässä on pelottavinta.
En edes tiedä, onko tämä totta.
Hei. Ei hätää. Ei mitään hätää.
Ei mitään hätää.
- Moi. - Moi.
Aiotko mennä kouluun?
- Aion. - Niin minäkin.
Hyvä.
- Saanko kysyä jotain? - Kysy pois.
Oletko vihainen minulle?
En.
Oletko varma?
En.
Mitä tuo tarkoittaa?
En taida olla varma tunteistani.
Selvä. Vihaatko minua?
En tietenkään.
- Tahdotko lyödä minua? - En.
Sinun pitäisi lyödä minua.
- En tahdo. - Oletko varma?
Miksi tahtoisin lyödä sinua?
Et kai tehnyt mitään?
En. Tai siis...
Mitä tarkoitat?
Et kai suudellut häntä tai mitään sellaista?
En! En todellakaan.
Halusitko?
Halusin. Todellakin.
Hei!
Älkää te yliluonnolliset teinipojat -
koetelko epäyliluonnollista kärsivällisyyttäni.
Onko parempi olo?
Hei.
Onko kaikki hyvin?
LIITTOUTUNEET JA AKSELIVALLAT
Oletko valmis kouluun?
Olen.
Ei tässä mitään, isä. Näin vain painajaista.
Mitä laatikossa on?
Vain papereita toimistosta.
Siinä lukee "Seriffin asema, ei saa viedä."
Ei koske seriffiä.
Kouluun siitä.
Pitää mennä, isä. Myöhästyn!
Mitä teet, Kate?
Olen pahoillani.
Oletko kunnossa, Allison?
Hei. Oletko kunnossa?
Ei näytä siltä, Scott.
- Ei tässä mitään. - On jotain.
Sitä tapahtuu sinullekin.
Näet näkyjä, vai mitä?
Mistä tiesit?
Koska sitä tapahtuu kaikille teille kolmelle.
Kas, nyt eri henkilöitä pidetään hulluina.
Emme ole hulluja.
Hallusinaatioita? Unihalvauksia?
Kaikki sujuu siis mainiosti.
Palasimme kuolleista.
Sillä lienee sivuvaikutuksia.
Pidetään toisiamme silmällä.
Ja Lydia, älä nauti tästä noin paljon.
Mitä?
Huomenta kaikille. Olen herra Yukimura.
Tulen entisen historianopettajanne tilalle.
Muutin tänne perheineni kolme viikkoa sitten.
Tunnette jo varmaan tyttäreni Kiran.
Tai sitten ette. Hän ei ole puhunut koulukavereistaan mitään.
Eikä tuonut kavereita kotiin.
Joka tapauksessa hän on tuolla.
Aloitetaan 1900-luvun alun USA:n historiasta.
Epävakaa käsi niin tarkaksi ampujaksi.
Tätä on jatkunut viimeiset viikot.
Siitä yöstä alkaen.
Aloita alusta.
Ehkä ajan myötä asiat palautuvat ennalleen.
Muista painaa nollausnappulaa -
yliluonnollisten otusten yliluonnollisessa majakassa.
Luultavasti asiat eivät koskaan palaudu ennalleen.
Totta.
Mitä?
Sinähän sanoit haluavasi uusia ystäviä.
En näin.
Sanoit haluavasi huomiota.
Saisin sitä sytyttämällä itseni tuleen.
- Sitten kuolisit. - Nimenomaan.
Kira.
Silmäsi.
Mitä niistä?
Ne alkavat hehkua.
- Nytkö? - Juuri nyt.
Lopeta se, Scott.
En pysty...
En hallitse sitä.
Pidä pääsi alhaalla. Katso lattiaan.
Pidä pääsi alhaalla.
- Peräänny. Häivy täältä. - Ei hätää, Scott.
En tiedä, mitä tapahtuu. Mene pois.
- Kipu tekee sinusta ihmisen. - Tämä ei tapahdu vain päässämme.
Tämä on totta.
Ja tämä käy häijyksi minullekin.
Näen paitsi painajaisia -
myös unia, joista joudun herättämään itseni huutamalla.
Joskus en edes ole varma, heräänkö koskaan.
Mitä tarkoitat?
Tiedätkö, mistä tietää olevansa unessa?
Unessa ei pysty lukemaan.
Viime päivien ajan -
lukuvaikeuteni ovat yltyneet.
Kuin en näkisi sanoja.
En saa kirjaimia järjestykseen.
Etkö edes nyt?
En saa luettua mitään.
Luuletko tämän auttavan?
Ei ainakaan, jos et usko sen auttavan.
Tee tämä siis tosissasi.
Ammu pari nuolta.
Muuta otettasi jänteestä.
Koeta mongolialaista jännitystä.
Mitä? Luen kirjoja.
Kokeile.
No niin.
Sulje silmäsi hetkeksi -
ja kuvittele nuoli lävistämässä kohteen.
Näitkö tuon?
Minkä?
Odota täällä.
Pilailetko?
Palaan pian.
Et sanonut tuota.
Täällä.
Lydia?
Allison, täällä.
Lydia?
- Täällä, Allison. - Allison.
- Täällä, Allison. - Täällä.
Lydia!
Voi luoja, Lydia.
- Suoraan päähän? - Melkein läpi.
Ja hän toistelee samaa asiaa.
Että hän näkee tätinsä.
Se, mitä koette, on pahenemassa.
Ilman minua Lydia olisi kuollut.
Mitä teit siellä?
Älkää viitsikö.
Talo ei kykene korjautumaan yliluonnollisesti!
Lopettakaa siis!
Kun viimeksi veimme tällaisen -
hänen haudalleen, se varastettiin saman tien.
Sata dollaria meni hukkaan.
Hei, isä.
Mitä puuhailet siellä?
Teen töitä. Ja muuten...
Jos joku tahtoo niin kovasti kukkia, ottakoon.
Tärkeintä on ele.
Mitä tämä kaikki on?
Olen tutkinut joitain vanhoja juttuja -
valaistuneemmasta näkökulmasta, jos ymmärrät.
"Kaksijalkainen liskomies nähty juoksemassa moottoritiellä."
Kanima-kasa.
Et kai tarkista kaikkia vanhoja juttujasi -
yliluonnollisten ilmiöiden varalta?
Silmäni ovat äskettäin avautuneet -
kaikkeuden suurimmille mysteereille. Se sai minut miettimään asioita.
Ainakin sadan jutun kohdalla -
voin kysyä itseltäni:
"Jos olisin tiennyt silloin saman kuin nyt..."
Mutta tahdotko sitä varmasti?
Onko minulla vaihtoehtoja?
Etenkin yksi tapaus vaivaa minua suuresti.
Kahdeksan vuotta sitten olin tuore piirikunnan seriffi.
Ensimmäinen tehtäväni oli kertoa eräälle miehelle,
että hänen vaimonsa ja kaksi lasta olivat kuolleet auto-onnettomuudessa.
Ja että päättelymme perusteella -
hänen 9-vuotiaan tyttärensä ruumis -
oli kadonnut kojoottien viemänä.
Raahattu pois ja syöty?
Löysimme auton vasta kolme päivää turman jälkeen.
Auto oli suistunut tieltä syvään rotkoon.
Kaksi autossa ollutta ruumista oli -
täynnä puremajälkiä ja naarmuja.
Siis hampaan- ja kynnenjälkiä. Pohditko ihmissuden hyökkäystä?
- Ehkä. - Kojootithan syövät haaskoja.
Ehkä jäljet ovat kojooteista.
Täysin mahdollista.
Mutta arvaa, minä yönä se tapahtui.
Täydenkuun yönä.
Niin.
Mihin nämä kaikki ovat menossa?
Niin, me...
FBI: N KENTTÄTOIMISTO AGENTTI McCALL
Siitä pitänee jutella.
Anteeksi. Istun yleensä siinä.
Ei siinä mitään. Pysy vain siinä.
Olipa outoa.
Hei, koutsi. Luulin olevani väärällä tunnilla.
Okei.
En ymmärrä viittomakieltä.
Enkä tiennyt, että sinä osaat sitä.
Tai että sitä edes tarjotaan valinnaisaineena.
Tämä on ollut hienoa. Taidan tästä lähteä.
Stilinski!
Kysyin kysymyksen.
Anteeksi, koutsi. Voitko toistaa?
Se oli: "Stilinski, keskitytkö opetukseen?"
Nyt ainakin keskityn.
Lakkaa muistuttamasta siitä, miksi ryyppään.
Joka ilta.
Tahtooko joku muu vastata taulun kysymykseen?
Ei hätää. Nukahdin vain hetkeksi.
Et nukahtanut.
HERÄÄ
Mitä tapahtuu ihmiselle, joka käy lähellä kuolemaa -
ja palaa nähden näkyjä?
Eikä erota, mikä on totta ja mikä ei.
Jota vainoavat näyt kuolleista sukulaisista.
He ovat lukkojen takana, koska ovat hulluja.
Voisitko edes yrittää auttaa?
Vietin lapsuuteni lukittuna pakastimeen.
En siis oikein osaa vielä auttaa.
Vieläkö vetoat siihen?
- Ehkä vetoankin. - Hei.
Anteeksi. Satuin kuulemaan keskustelunne.
Taidan tietää, mistä puhutte.
Tiibetin kielessä on sille sana, "bardo".
Kirjaimellisesti se tarkoittaa välitilaa.
Tilaa elämän ja kuoleman välillä.
Mikä sinun nimesi olikaan?
Kira.
Hän on samalla historian tunnilla.
Tarkoitatko tiibetiläisen vai intialaisen buddhismin mukaista bardoa?
Kumpaa vain. Mutta se, mitä puhuitte...
Kaikki se kuuluu bardoon.
On erilaisia tiloja,
joissa saattaa hallusinoida.
Joskus niitä näkee, joskus kuulee.
Ja voi tavata rauhallisia ja vihaisia jumalolentoja.
Vihaisia jumalolentoja?
Mitä ne ovat?
Demoneja.
- Mikäpä siinä. - Hetkinen.
Jos tilat seuraavat toisiaan, mikä on viimeinen tila?
Kuolema. Silloin kuolee.
Kuulostaa siltä, että alitajuntasi yrittää puhua sinulle.
Miten käsken sitä käyttämään minulle tuttua kieltä?
Muistatko ne viittomakieliset eleet?
Käsien asemat ja liikkeet?
- Osaatko viittomakieltä? - Hieman.
Voisin yrittää.
Ensimmäinen oli tällainen.
Sitten...
Tuo on "milloin".
- Sitten tämä kahdesti. - Tuo on "ovi".
Tämä oli niiden välissä.
Siinäkö kaikki?
- Niin. - "Milloin ovi ei ole ovi?"
"Milloin ovi ei ole ovi?"
Kun se on raollaan.
Pilailet. Arvoitusko? Esittikö alitajuntani arvoituksen?
Ei välttämättä.
Kun te kolme upottauduitte veteen,
kun siirryitte tajuttomuudesta -
eräänlaiseen ylitietoisuuden tilaan,
avasitte oven mieleenne.
Mitä se tarkoittaa?
Onko se ovi yhä auki?
Raollaan.
Ovi mieleemme?
Kerroin sen vaaroista.
Mitä voimme tehdä?
Vaikea sanoa.
Hetkinen. Tiedän tuon ilmeen.
"Tiedän, mikä teillä on,
mutten osaa korjata sitä" -ilme.
Tiedän yhden asian.
Kun mielen on ovi on auki,
se on huono juttu.
Teidän pitää sulkea se ovi.
Se pitää tehdä mahdollisimman pian.
- Mitä teet täällä, isä? - Tulin,
koska tarvitsen apua.
Sinun apuasi.
Miksi minun?
Koska 8 vuotta sitten melkein kokonainen perhe kuoli autoturmassa.
Malia-nimisen pikkutytön ruumista ei koskaan löytynyt.
On olemassa kylliksi todisteita,
että turman takana saattoi olla ihmissusi,
joka sitten vei tytön ruumiin.
Jos voisit päästä tytön hajun jäljille...
Jos voisit auttaa löytämään hänen ruumiinsa,
se voisi tarjota puuttuvan vihjeen.
Mitä jos se oli ihmissusi?
Sitten joku murhasi kokonaisen perheen.
Ja hänet pitää saada kiinni.
Minulla on kojoottiongelma.
Niiden määrä täällä on nousussa,
ja ne tunkevat kaikkialle.
Ei kai tuo ole kyllin iso kojootille?
Se on rotanloukku.
Kojootit lähtevät pois, jos niillä ei ole ruokaa.
Näinä aikoina olen mieluummin rauhassa.
Ymmärrän. Vielä pari kysymystä, niin lähden.
Uusia todisteita?
Mahdollisesti.
- Haistan vain jonkin eläimen. - Millaisen?
Koiran.
Hei, pikku koira. Hankkiudu siitä eroon.
Minäkö?
Niin. Hehkuta silmiäsi, tai jotain.
Ole alfa.
En pysty. En hallitse sitä.
No niin. Sinun pitää kokeilla jotain.
Kiva koira.
Apollo!
Pää kiinni, Apollo!
Kokeile tätä.
Haistatko mitään?
Haistan vain tuon koiran.
Murha?
Pidin sitä onnettomuutena kahdeksan vuoden ajan,
ja nyt sanot, että se saattoi olla murha.
Kuka olisi halunnut murhata vaimoni ja tyttöni?
Koko perheeni?
Juuri sen tahdon selvittää.
Minä en.
En tahdo, että painajaiseni muuttuu ratkaisemattomaksi murhaksi.
Jätä minut ja traaginen autoturma rauhaan.
Siihen olen totuttautunut viimeiset 8 vuotta.
Onnettomuuteen. En murhaan.
Pyydän anteeksi.
Lähde!
Olen pahoillani.
Yritin kaikkeni. Jos siitä ei olisi niin kauan,
se olisi voinut onnistua.
Ei se mitään. En odottanutkaan suuria.
Se olikin aika hirveä idea.
Kuin olisin repinyt miespolon haavat auki.
Ei olisi pitänyt tuoda teitä tänne.
Mitä oikein ajattelin?
- Kiitos, että yritit. - Eipä kestä.
Nähdään kotona.
Eikö juttuja jää useinkin selvittämättä?
Jää. Hän taisi vain pitää tätä sellaisena,
jonka hän voisi ratkaista heti.
Miksi se on niin tärkeää juuri nyt?
Hän tahtoo ratkaista vielä yhden jutun ollessaan seriffi.
Mitä tarkoitat?
- Sinua ei kutsuttu. - Tulin avuksi.
Tässä ei ole järkeä, isä. Ketä oikein autat?
- Mene pois. - Scott...
En saata uskoa, että teet näin parhaalle kaverilleni.
En tee mitään kaverillesi.
- Teen työtäni. - Ankeaa työtä.
Usein tuntuu kyllä siltä.
Mitä hittoa täällä tapahtuu?
Stilesin isälle järjestetään potkut.
- Tuo ei ole totta. - Siis mitä teet?
Tutkin virkarikostapausta.
Eli järjestät hänelle potkut.
Kyvyttömyys tehdä päätöksiä ja ratkoa juttuja -
johtaa hänen erottamiseensa.
Työni on vain kerätä tietoja.
Sen työn olen saanut esimiehiltäni.
Ankeaa työtä.
Scott. Kultapieni.
Rauhoitu.
Tule mukaani.
Hengitä ja anna sen mennä ohi.
Minä yritän.
Sanoit, että sinä ja Stiles opitte hallitsemaan tuota.
Tarvitaan ankkuri, vai mitä?
Etsi ankkurisi.
Allison oli ankkurini.
Minulla ei enää ole häntä.
Ole sitten oma ankkurisi.
Pystyt siihen.
Minäpä kerron jotain, mitä yksikään teini ei koskaan usko.
Mutta se on taivaan tosi.
Rakastut useammin kuin kerran.
Se tapahtuu vielä uudelleen.
Siitä tulee yhtä upeaa ja ihmeellistä kuin ekalla kerralla.
Ehkä myös yhtä tuskallista.
Mutta ihan varmasti niin käy uudelleen.
Siihen asti -
ole oma ankkurisi.
Mitä on tekeillä?
Sinä ja minä.
Me menemme etsimään ruumiin.
Kuolleen ruumiin.
Hyväksyykö Scott tämän varmasti?
Isaac.
Hyväksyy.
Hän on päässyt siitä täysin yli.
Sanoiko hän niin?
Ei ihan noilla sanoilla, mutta...
Hän on jatkanut elämäänsä.
Sinunkin pitäisi.
Mitä kaulassasi on?
Hoidellaan hänet, Allison.
Hoidellaan hänet yhdessä.
Jos isäni on oikeassa,
kaupungissa on meille vieras ihmissusi.
Tiedän.
Jos niitä on vaikka kolmoset,
jotka muodostavat kolmipäisen helvetinkoiran,
en ole valmis sellaiseen.
En minäkään.
Etenkään kun en enää hallitse omaa muuttumistani.
Anteeksi, kamu.
Vihaan kojootteja.
Ne kuulostavat aina raatelevan jotain avutonta eläintä.
Toimii yhä.
Anna taskulamppu.
Taisimme löytää sen.
Miksei sitä ole siirretty? Eikö se ole todiste?
Varmaan liian vaikea hinata pois.
Katso tätä.
Näetkö nuo?
Eläimen kynnet olisivat paljon lähempänä toisiaan.
Se siis oli ihmissusi.
Isäni oli oikeassa.
Mikä tuo on?
Minun on nälkä.
Taisin saada sydänkohtauksen.
Hei, Stiles.
Näethän sinäkin tuon?
Näen.
Hei, Scott! Odota!
Malia?
Scott McCall Derek, soita minulle
Derek, tarvitsen apua. Soita minulle heti!
Miksi katsot, kuin olisin tähän syypää?
Koska olet tähän syypää.
Olet varmaankin oikeassa.