Tidigare på "Teen Wolf":
Det kan finnas flera uppsättningar DNA i samma person.
Chimär. Det är en varelse med inkongruenta kroppsdelar.
Tracy är inte den enda.
Kira!
Om du vill ge Stilinski emotionell smärta, gå på nån han älskar.
Du tappade din telefon.
Det är Malia. Ska jag sms:a henne?
Du vet inte vem jag är, eller hur, Stiles?
Du kanske har hört talas om min far? Har din far berättat för dig om honom?
Har sheriff Stilinski berättat om den gången-
-då hans partner hamnade i en eldstrid?
Berättade han att en kula krossade pappas T9-kota?
Den gick rakt genom ryggmärgen. Vet du vad det betyder?
Det betyder att allt nedanför hans midja är förlamat.
Och inte bara hans ben.
Han har säkert berättat en del.
Han utelämnade nog biten om när han satt i en bil-
-och kallade på förstärkning medan min pappa gick in ensam.
Berättade han att han var för ynkryggad för att följa efter honom?
Eller berättar inte små ynkryggar för sina fega söner om sina misslyckanden?
Om hur de satte sin partner i rullstol för resten av deras liv.
Oroa dig inte, Stiles. Jag ska inte döda dig.
Jag ska bara äta upp dina ben.
Larmtjänsten. Vad gäller saken?
Larmtjänsten. Var snäll och berätta vad som har hänt.
Du har nått larmcentralen. Linjen är endast för nödsituationer.
Om det inte är ett nödläge, var god lägg på luren.
Ska jag skicka ut bilen? Vad är det för adress?
Det är skolan, Beacon Hills High.
Låt mig se om vi har en bil i området.
Nej.
Centralen, jag är på plats, och det är ingen här.
Det är en sex-fem-tre.
Uppfattat. Busringning. Fortsätt patrullera.
Va?
Vad är det?
Det är larmet på djurkliniken. Jag tror att det är ett inbrott.
MASKERADE MÖRDARE THEO RAEKEN TRACY STEWART
Donovan INTE Död. Gick Ut
Donovan Död
Någon tog kroppen
Gud!
Scott?
Stiles, någon tar kropparna.
- Stiles, är du där? - Ja.
- Vad pratar du om? - Jag är på djurkliniken med Kira.
Tracys kropp är borta. Dörrlåset var uppbrutet från utsidan.
Min mamma sa att Lucas kropp saknas från bårhuset.
De håller på att söka igenom hela sjukhuset.
Nån stjäl kropparna.
"Fruktans läkare" av TR McCammon.
Vad är det?
Jag vet inte. Det är nåt speciellt med den.
- Har nån läst den än? - Bara jag.
Och jag förstod inte ett skvatt.
- Vi borde nog läsa den. - Kira jobbar på det.
- Är du klar? - Klar.
Förlåt.
Stiles hittar inget om författaren.
Han tror att det är en pseudonym.
"I en liten stad i New England rövas tonåringar bort och begravs levande.
Några dagar senare dyker de upp förändrade och sprider skräck-
-ledda av en urgammal orden av paravetenskapsmän-
-känd som Fruktans läkare."
Det låter en smula bekant.
- Hur slutar den? - Det gör den inte.
- Det här ska vara volym ett. - Låt mig gissa. Det finns ingen volym två?
- Jag tror att vi lever ut volym två. - Då kanske frågan är...
...är det här en roman eller någons förutsägelse?
Det är nog inte Fruktans läkare som stjäl kropparna.
- Kallar vi dem det? - Tänk efter.
De dödade Tracy och Lucas och försvann.
Varför skulle de komma tillbaka för att ta kropparna?
Det är nån annan som tar dem.
Men kropparna är inte bara kroppar. De är misslyckanden.
Så om chimärerna är misslyckanden, vad blir då framgången?
Riktigt hemsk, förmodligen.
- Vad är det? - Det luktade blod.
Jag vet inte. Kanske inte.
Ledsen, men jag hade aldrig hört talas om kanima tills för några dagar sen.
- Vill du att jag ska läsa den här? - Inte än.
Jag ligger fortfarande på första kapitlet.
- Gör ni sånt här ofta? - Vad då?
Blir inblandade.
Ja, jag antar det.
Författaren då? Om han visste allt om dem, borde vi inte prata med honom?
Vi tänkte på det, men det var en återvändsgränd.
Den här killen då?
Varför slår ditt hjärta så fort?
Titta på det här. Titta på tacklistan.
"För hans vetenskapliga perspektiv och ovärderliga insikter..."
"Tillägnas denna bok dr Gabriel Valack."
- Känner du honom? - Ja.
Och jag vet var han finns.
Boken fungerade. De tänker hälsa på Valack.
- De ska dit i kväll. - Till Eichen.
- Lydia, jag följer med dig. - Jag trodde du sa att du var sjuk.
- Lite ur gängorna. - Du behöver inte följa med.
- Malia ska inte heller med. - För att...
...hon vet att det är ett mardrömslikt dårhus av galenskap och död.
Okej? Vi sticker nu.
Vad var det där?
- Vad då? - Du grimaserade.
- Jag har ont i armbågen. - Det var din axel.
Smärtan strålar ut.
Du åker inte utan mig. Minns du vad som hände Detaon-
-när han pratade med Valack?
Scott och Kira kommer att vara där.
Du åker inte till platsen där en ordonnans nästan dödade dig.
- Han dödade nästan dig också. - Vi är fortfarande vid liv.
Förstår du? Samarbete.
- Jag ser det inte. - Jag lämnade det här, det vet jag.
När vi vaknade sa du: "Glöm inte bältet."
- Är du säker? - Det minns jag inte att jag sa.
Det är mycket du inte minns att du har sagt.
- Vad ska det betyda? - Det betyder...
Inget. Glöm det.
Är allt som det ska?
Kan du göra mig en tjänst?
- Kan du se på mig med dina ögon? - Jag gör ju det.
Jag menar dina andra ögon.
Säg bara vad du ser.
Vad är det? Såg du nåt?
Ja. Jag hittade ditt bälte.
Allt annat är som det ska. Är du redo?
Hallå? Är det nån där?
- Känns det okej att gå in? - Ja, hur så?
- Du verkar lite ur gängorna. - Det är vi nog alla.
Vissa av oss mer än andra.
Vänta, vad hände?
När den andra chimären, Lucas, satte efter oss...
- ...hörde jag Kira säga nåt på japanska. - Det låter inte så farligt.
- Hon kan inte japanska. - Det är ändå inte hemsk.
Och jag tror att jag hindrade henne från att döda Lucas.
Okej.
Fast försökte inte han döda dig? Det låter mest som självförsvar.
Det var mer än så. Hon kapade nästan hans huvud.
Hon kanske inte hade nåt val.
Det måste finnas lägen där självförsvar är berättigat.
Tracy dödade sin egen far, och Lucas hade dödat dig.
Det är inte de som är de onda. De är offren.
Vi får inte döda de vi försöker rädda.
Töm dina fickor i lådan.
Vi ville träffa...
Töm dina fickor i lådan.
Ta av dig bältet och lägg det i behållaren.
Jag behöver bältet. Det är viktigt för helhetsintrycket.
Ta av bältet, som patienter kommer att försöka ta-
-och använda för att strypa sig själva eller andra.
Okej, uppfattat.
Jag ska påminna er, jag gör det här bara som en tjänst åt Deaton.
Och jag gör det mot bättre vetande.
Vad är det som gäller när man pratar med honom?
Kan man titta på det andra ögat?
Det skulle inte jag göra. Medan du är här-
-försök att inte ha ögonkontakt med nån, eller något.
- Är den spännande? - Inte direkt.
Inte den här heller.
Ni trodde väl inte att ni alla skulle få gå in?
- Det är rönn, va? - Överallt.
Men den är koncentrerad här nere.
Valack är cell är den sista, i slutet av korridoren.
Vi väntar här.
- Berätta vad du just såg. - Jag?
Varelsen i cellen intill. Sluaghen.
Enligt myten kan de anta utseendet från de förlorade själarna-
-som oupplösligen har blivit bundna vid den.
Har du möjligen sett några förlorade själar, mr Stilinski?
Ja, alla här nere.
Ge inte upp hoppet om oss än. Vi är alla pågående projekt.
- Var har du hört det? - Kloka ord från en före detta cellkamrat.
Tog du med dig boken?
Mycket bra. Första upplagan.
Och självklart gjordes bara en upplaga.
- Det finns ingen TR McCammon, va? - Nej.
- Du skrev boken. - Det stämmer, Lydia.
Du kanske redan har gissat att det inte bara är en bok.
- Vad är det för nåt? - Ett verktyg, menat att öppna ögonen.
- För vad då? - För dem.
Fruktans läkare.
- Behöver du skjuts? - Jag kan ta bussen.
- Den sista gick för en timme sen. - Jag kan gå.
Har inte jag sett dig ta körlektioner?
Jag hoppas inte det.
Jag såg dig köra över några koner häromdagen.
Och nära nog en andraårselev.
Andraårseleven skulle inte ha stått där.
Det låter som om du kan behöva öva lite.
- Varför skrev du under pseudonym? - Jag hade ett yrkesmässigt rykte.
Jag ville inte förstöra det genom att sätta mitt namn på sån smörja.
Varför skriva boken överhuvudtaget?
Du har inte ens läst den, va?
Jag skrev den för att ingen trodde på mig, för att ingen lyssnade.
De är här, va? I Beacon Hills.
- Vad är de för nåt? - Inte helt mänskliga.
Inte längre, i alla fall. En gång i tiden var de vetenskapsmän-
-som dyrkade det övernaturliga.
Tesla sa: "Om du vill hitta universums hemligheter-
-tänk i termer av energi, frekvens, och vibrationer."
De fann sina hemligheter i elektromagnetiska krafter-
-sätt att förlänga sina liv och ge dem styrka-
-och framför allt, få en att glömma att man har sett dem.
- Vad vill de? - Bra fråga, Lydia.
Alla vill ha nåt, inte sant?
Så vad vill du ha?
Spela in.
- Vad vill du att jag ska säga? - Jag vill inte att du ska säga nåt.
Jag vill att du ska skrika.
Jag hör inget. Det måste vara rönnen.
Jag känner det också. Ärligt talat känner jag mig lite svag.
- Ja, det är som att vara nedsövd. - Det här var en dum idé, va?
Nej, de klarar sig utan oss.
Och de där två...
- ...de är ganska bra ihop. - Ja, det är de.
Inga superkrafter eller samurajsvärd, men de håller sig vid liv.
- Han tycker fortfarande om henne, va? - Ja, men det är annorlunda nu.
Du skulle ha sett hur han var runt henne förut.
- Var det illa? - Det var lite överdrivet.
Men inte bara dåligt.
Lydia brukade låtsas att hon inte var smart.
- Vår Lydia? - Ja.
- Stiles var den enda som visste. - Hur då?
Han var uppmärksam. Han lyssnade på henne.
Han kom ihåg.
Såg du?
Nej, men jag ser det här.
Nej, det kommer inte att hända. Jag är ledsen.
Han är den ende som vet nåt.
Han är en galning som borrade hål i sitt huvud.
- Han ljuger säkert arslet av sig. - Hur många har dött hittills?
De var alla tonåringar, visst?
Vill ni veta hur många som dog första gången de kom?
Undrar hur många som kommer att dö om de lyckas.
Det här har hänt förut.
Och nu är de tillbaka, för att några tonåringar-
-som aldrig tänkte på konsekvenserna-
-bestämde sig för att återuppväcka en övernaturlig kraft de knappt förstår.
- Nemeton? - Hur känner du till det?
Jag vet för att jag såg det.
Kira, vad det än är du gör, sluta.
Jag gör inget. Det bara händer.
- Vem kom ni hit med? - Våra vänner.
- Vad är de för några? - Svara inte.
Du tog hit en kitsune.
- Vad är det som händer? - Hon stör försvarssystemet.
- Vad menar du? - Det är inte bara rönnen som håller...
...byggnaden säker. Det är elektromagnetisk energi.
Eichen är byggt på sammanlöpande telluriska strömmar, leylinjer.
Det är det som stänger håller övernaturliga varelser inne-
-och stänger andra ute.
De visste att ni skulle komma. De är här.
Och ni öppnade dörren åt dem.
Vi kan köra lite fortare, om du vill.
- Jag följer hastighetsgränsen. - Ingen följer hastighetsgränsen.
Och du måste inte hålla i ratten så där.
Här. Håll din hand här.
Så här.
Känns det bättre?
Jag sa lite fortare, inte mach fem.
Malia, är du okej?
Malia, sakta ner.
Stanna, Malia. Stanna bilen!
Malia?
Malia.
Kira? Kira.
- Är du okej? - Det är nåt som händer.
Jag tror att det är hon som orsakar det.
PATIENTER FÅR INTE TA MED
PERSONLIGA ÄGODELAR IN PÅ AVDELNINGEN
Tryck på "record". Gör det nu. Det kostar er inget.
Men det är värt nåt för dig, så du får det inte gratis.
Vad gör boken?
- Berätta! - Jag har ju berättat.
- Den öppnar era ögon. - Hur då?
Den triggar hjärnans minnessensorer, rensar dimman och för bilderna-
-av Fruktans läkare i fokus. Jag skrev boken för att få reda på-
-om nån annan hade sett dem.
Jag ville sprida den, ett försök att trigga nån annans minne.
De skulle se omslaget, en antydan till minne...
De skulle läsa boken, minnet skulle komma tillbaka-
-och så skulle de leta upp mig för att få veta mer, precis som ni gjorde.
- Funkade det på nån annan? - Ni såg den väl inte bästsäljarlistan?
Så vi behöver bara läsa boken?
Om ni har sett dem, om de har gjort nåt med er-
-så hjälper boken er att minnas. Ge mig vad jag vill ha!
Vi måste få ut henne på direkten.
Hur ska vi flytta henne om jag inte kan röra henne?
Malia?
Upp med dig. Kom igen, vi måste upp.
- Det var hon. - Va?
- Det var hon. Hon var där. - Vem då?
Ökenvargen.
- Spring. - Jag kan inte lämna henne.
Det kan jag.
Berätta vad de vill.
Vi måste härifrån.
- Vad gör de? - Läs boken.
Alla som har varit nära dem.
Lydia, vi måste gå. Nu.
Läs boken!
Ni behöver inte göra det här.
Ni behöver inte...
På klubben du sa...
Jag kommer ihåg.
Och jag menade det.
Jag tror att det är lugnt nu.
- Stiles? - Nej, det är inte lugnt.
Allt det här beror på oss.
Allt som har hänt, allt som kommer att hända.
Det är vårt fel.
Vi är ansvariga.