I tidligere afsnit:
Forklar, hvorfor den her er blå, så lader jeg det passere.
Spøgelsesrytterne, Den vilde jagt. De kommer med stormen og tager folk.
- Alle glemmer alt. - Hvem er Stiles?
- Hvad er dit navn? - De kommer efter mig.
Find en måde at huske mig på. Husk, jeg elsker dig.
- Mærkede du det? - Mærkede hvad?
Jeg synes, jeg hørte noget.
Glem det.
- Okay, lad os fortsætte. - Ja.
- Vi kan også holde her. - Vi skal øve dine rygskud.
- Hvorfor? - De stinker, Liam.
- Hvad taler du om? - Dine rygskud, som stinker.
- Jeg må have forvekslet dig med en anden. - Ja.
- Med en, der burde være holdkaptajn. - Det bliver du.
Jeg går ud fra, du skal gå nu?
Nej.
- Okay, rør magneterne i nu. - Hvordan fungerer det her?
De ferromagnetiske egenskaber interagerer med...
Glem det, det virker.
Bare sørg for, at al jernoxiden er helt absorberet. Her.
Hvorfor er du her, når du kender til det her?
Kender til det? Han underviser nærmest.
- Det her er mit yndlingslaboratorium. - Vi er her for de ekstra karakterer.
- Har du ikke fire-komma-noget? - 4,9.
Jeg vidste ikke engang, det gik så højt. Jeg sidder fast på 2,7.
Men du har to job, og det at dø gavnede ikke just dit gennemsnit.
Så jeg tror bare, at du har brug for en smule hjælp.
Du gør det her for min skyld.
Er du sur?
Rasende.
Okay.
Værsågod.
Det virkede.
Skal det være så stærkt?
- Hvad i helvede laver I? - Fysik.
- Ekstra karakterer. - Ekstra karakterer?
Klokken 21? Kom nu, drenge. Ud med jer.
Ud og lev livet.
Teenagelivet er ikke til akademiske bedrifter.
- Det er det jo. - Det er en løgn fra regeringen.
Gå ud og find nogle piger og noget ballade. Lev livet.
- Vi er bøsser. - Endnu bedre. Hurra for bøsser.
Men nu må I smutte. Jeg får ikke løn for at låse efter jer tabere.
- Jo, du gør. - Smut.
Gå ud og lav ballade, som de andre unge.
Min telefon. Jeg tror, jeg glemte den ovenpå.
HAR DU FUNDET DEN?
Mason?
DE ER HER. VÆR HELT STILLE.
- Hvad er der i vejen? - Noget sker med Mason.
- De var her, spøgelsesrytterne. - Her? For lidt siden?
- Forsvandt de ikke med stormen? - Åbenbart ikke,
- for to af dem var lige deroppe. - Hvad lavede de?
Vi så dem ikke, da de kom ind. Vi så dem, da vi blev usynlige.
- Du bragte ham ind i det? - Han beskyttede mig.
De lod til at være ligeglade med os. De gik lige forbi os.
Hvad skete der så?
Så hoppede de bare ned og forsvandt.
Det var det hele?
Ja.
De tog ikke nogen? Der var ingen andre herinde?
Nej.
Det var bare os.
Det var...
Jeg er ikke rigtig vant til at sove sådan...
Er det kæder?
Det er ikke noget.
Kan du se ham?
Lydia, hvad sker der?
- Hørte du det? - Jeg hørte dig skrige.
Nej. Det var lyden af et tog, der kørte igennem mit værelse.
- Skat, du havde et mareridt. - Nej, ikke det. Det var ikke et...
Der var ikke noget tog, og der var heller ikke et jordskælv, så...
...det må have været et mareridt.
Men jeg sov jo ikke.
Ja! Sådan.
Sådan skal det gøres. Det der er holdkaptajn-materiale.
Du kommer for sent.
- Ikke holdkaptajn-materiale. - Liam er holdkaptajn-materiale.
Kom så her. Hør efter.
Takket være McCalls egoistiske behov
for at fokusere på sine karakterer og sin uddannelse, er vi lederløse.
Vil I være en vinder, vil I være helt? Nu har I chancen.
Okay, alle I wannabe-holdkaptajner,
jeg vil se jer drenge flå hinanden i stykker.
Bestemt ikke holdkaptajn-materiale. Dum-bar.
- Dunbar. - Det var det, jeg sagde.
Du sagde Dum-bar.
Og din mund købte dig lige oprydnings-tjansen.
Har du ikke time?
Har du ikke?
- Jeg tænker hele tiden på i går aftes. - Også mig.
Jeg har læst alt om den vilde jagt.
Hvordan de kommer med stormen, samler sjæle, rider på lynild.
Men jeg ved ikke, hvorfor de var her.
De er spøgelsesryttere. Hvad lavede de på et skolebibliotek?
- Hvad laver du her? - Fik en fornemmelse.
Om hvad?
Vi så dem kun på grund af dine evner.
Hvad hvis du har en slags speciel evne, som ingen ved noget om?
Hvad føler du?
Da spøgelsesrytterne var heroppe, tror jeg, de holdt på noget.
Hvorfor kan vi ikke huske det?
Hvad hvis de ikke holdt noget...
...men nogen?
Jeg missede chancen, ikke?
Du tog den slet ikke. Man må tage chancen for at misse den.
Måske kan en anden være holdkaptajn.
Med lektier og alt det andet, vi har...
Devenford-skolen startede træning tre uger før os.
Riverside, to uger. Vi er bagude, før vi er begyndt.
Halvdelen af holdet kan ikke styre bolden eller score.
- Hvorfor kan du ikke blive? - Jeg dimitterer.
Jeg er her ikke næste år.
Nogen må udfylde tomrummet.
- Det burde være dig. - Ja?
Træneren vil ikke have mig.
- Jeg ved ikke, om holdet vil have mig. - Det er ikke deres valg, men dit.
Du skal virkelig ville det, for de vil blive ved med at komme mod dig.
De vil blive ved at styrte dig omkuld, og du må rejse dig.
Du må vise dem, at du kan rejse dig igen. Ledere stikker ikke af.
Det er det, jeg mener, McCall.
Det er præcis den intensitet, holdet har brug for.
Og du der, jeg ser frem til at smadre dit lille, yndige baby-fjæs.
TRÆNERKONTOR
...ansættelsesstil...
Jeg er imponeret, af de fleste af jer.
Det siger noget om jeres studievaner og om jeres engagement.
Alle andre, tal med mig om ekstra vejledning.
4-TAL
- Frk. Flemming... - Jeg giver ikke ekstra point
for alternative ligninger baseret på dine egne teorier.
Okay, så.
Malia, klør.
Klør, Malia.
Undskyld, hvem er du?
Hvad laver du i denne klasse?
LISTE OVER FORSINKEDE ELEVER
- Du vil se fraværslisten? - Ja.
Må jeg spørge hvorfor?
Varulve-halløj.
Jeg gjorde det klart, at Beacon Hills Highschool
var et dedikeret sikkert sted.
Jeg måtte bilde 23 elever ind, at det, de så på biblioteket,
var en stor bjørn, og at hugtænderne på Scott McCall skyldes
- teenagehallucinations-syndrom. - Hvad er teenagehallucinations-syndrom?
Aner det ikke.
Vi tror, at nogen er forsvundet og kunne være i fare.
Jeg kan forsikre dig om, at ingen har anmeldt en forsvunden elev.
Alle fraværende er der styr på.
D'herrer. Jeg sætter pris på jeres interesse,
og jeg takker jer for jeres årvågenhed.
Husk, et sikkert sted.
- Gå nu tilbage til jeres time. - Vi har ikke time.
Så gå tilbage til noget. Hvad som helst.
Du kan kende mig.
Gudskelov, du kan kende mig.
Kan du se ham?
Kan du se ham? Okay, kom.
- Denne vej. - Okay.
Denne vej.
- Hvor er de? - Overalt.
- Vil du glemme mig? - Nej.
Nej.
Lydia, pas på!
- Er du okay? - Ja.
Hvad lavede du?
Prøvede at huske.
Der er ingen, der mangler?
Omformuler spørgsmålet, så meget du vil. Svaret er stadig nej.
Kan du mærke noget?
Kan din helvedeshundesans mærke, om noget er forkert med det overnaturlige?
Jeg er dødens budbringer, ikke kidnapningens.
Jeg arbejder også på en sag, der ikke omhandler skiftinger,
genopståede seriemordere fra 1700-tallet, eller mig.
Det er et helt enkelt rovmord.
Enkelt? Han blev dræbt med en kølle og mast ned i en luftskakt.
Og jeg har allerede dit udsagn. Hav en god dag, Mason. I lige måde, Corey.
Hvad laver du?
Ikke noget. Jeg... tjekker det her skab ud.
Er det dit?
- Ikke rigtigt. - Jeg er temmelig ny her,
men jeg er ret sikker på, at indbrud i andres skabe
er imod reglerne.
Jeg bryder ikke ind i en andens skab.
Hvad synes du, det ser ud som?
Som om jeg bryder ind i en andens skab.
Ja.
- Jeg vil gå til time nu. - Ja, nok en god ide.
De må have haft nogen deroppe.
Det er den eneste logiske forklaring.
- Ja. Hvordan kan du vide det? - Logik.
- Corey har en fornemmelse. - Er det en kamæleon-ting?
- Jeg troede kun de kunne forsvinde. - Corey vil gerne hjælpe.
Var han der, da vi sloges med en varulv for at redde dig?
Og hvorfor var han loyal overfor Theo?
Der var engang, hvor alle havde tillid til Theo...
...inklusiv dig.
Jeg har tillid, når han gør noget troværdigt.
Ulig lige nu, hvor jeg han høre hans hjerte fra den anden side af lokalet.
Hvad med Hayden? Du tilgav hende uden problemer.
Hun døde næsten i forsøget på at stoppe Sebastian. Mens du gemte dig.
Hvad skulle jeg have gjort? Du og Hayden har hugtænder.
Liam, kamæleoner er ikke et alfa-rovdyr
i dyreriget. Det eneste Corey kan, er at forsvinde.
Så er det måske det, han bør gøre.
- Hvad? - Skulle han stole på dig,
- hvis du gemmer dig? - Det har jeg forklaret.
Dine venner er ikke mine. Kan du ikke bare acceptere det?
Det fungerer måske for jer, men det fungerer ikke for mig.
Jeg bliver ved med at føle, at der mangler en brik.
Huller i hukommelsen.
Som den her. Jeg tog den fra en af sheriffens beslaglagte biler,
men jeg kan ikke huske, hvorfor jeg var der.
Underbevidstheden kan lede vores hukommelser.
Drømme og dagdrømme er stærke redskaber, der kan hjælpe på hukommelsen.
Tror du, det hænger sammen?
Spøgelsesrytterne, den vilde jagt, hullerne?
Den vilde jagt bliver tiltrukket af kaos.
Jeg har aldrig hørt om, at den ændrer ved hukommelsen.
Det er som om du har en slags fantomsmerter.
Det er normalt i krig.
Folk med amputerede lemmer kan mærke en kløen, der ikke er der,
eller en smerte der ikke burde findes. Den manglende kropsdel er så vigtig,
at hjernen tror, kropsdelen stadig er der.
Så min underbevidsthed prøver at fortælle, hvad der mangler?
Måske.
- Hvordan finder jeg ud af, hvad den siger? - Det letteste er bare at falde i søvn.
- Hallo? - Herovre.
- Er vi virkelig endt her? - Kan du give mig en hånd?
Hvis dette er en ny fritidsklub...
- ...er jeg helst fri. - Jeg har et problem.
Jeg brøler af folk i timen. Jeg kradser i mit bord.
Jeg prøvede at lave mit værelsegulv om til en præriehundehule.
Ser disse bekendte ud?
Nej. Hvorfor?
Malia, er det nok til at sikre dig?
Det plejede de at være. Før huset ved søen kom jeg her ved fuldmåne.
Men du og Scott var ikke hernede sammen med mig.
- Ja. Så... - Hvem var her?
Du kunne ikke have gjort det alene.
Det er Scott.
Hej. Jeg gik i seng derhjemme, og vågnede halvanden kilometer inde i skoven.
Men der er nok en grund til det. Jeg har været derude før.
I 2.G, aftenen før lacrosse-optagelsesprøven.
Jeg kan huske, at det var alt, jeg tænkte på.
- Hvad lavede du derude? - Ledte efter et lig.
Det er morbidt.
Så hvad lavede jeg herude, alene?
Gid, jeg kunne hjælpe, men jeg kendte dig ikke da.
Jeg var en præriehund da, måske prøvede jeg at æde det.
Deaton sagde, at underbevidstheden prøver at sige noget.
Jeg har brug for jer til at regne ud, hvad den siger.
Måske var du en nysgerrig teenager.
- Du hørte tale om et lig. - Men hvordan?
Jeg så ikke nyheder, jeg ejede ikke en politiradio.
Din mor arbejder på hospitalet. Måske overhørte du hende?
Min mor var ikke hjemme.
Jeg bor otte kilometer væk. Hvordan kom jeg herud?
Du kørte.
Jeg havde ikke en bil.
- Du løb. - Umuligt. Jeg havde astma.
- Jeg gemte mig, og de vidste, jeg var her. - Din astmatiske vejrtrækning larmede?
Hvordan kunne de vide, det var mig?
Scott!
Scott, er du derude?
Scott?
Hvorfor skulle sheriffen overhovedet tro, at jeg var her?
Som de fleste dødsfald her var det overnaturligt relateret.
Det var ikke overnaturligt.
Jeg mener, det var den aften, jeg blev bidt.
Jeg var ikke en varulv.
Og jeg var her ikke alene.
Jeg ville bare fortælle dig...
...at jeg tog fejl.
Jeg troede ikke, det ville betyde noget, at vi hadede hinanden.
Men det gør det.
For Mason.
Og han betyder noget for os to.
Jeg prøver ikke... at komme imellem jer.
Samme her.
Måske presser vi ham til at vælge side, når vi bliver ved.
Vil du have mig til at lade som om, at intet skete?
Vi kunne samarbejde.
Måske kunne vi finde noget sammen.
Okay, såsom hvad?
Måske et spor fra en af dem.
En spøgelsesrytter.
Jeg ved, det lyder skørt.
Men jeg tror, jeg havde en bedste ven.
- Og han var herude sammen med mig. - Det lyder ikke skørt.
Nogen lænkede mig, de ville have mig til at forblive menneske.
Jeg kom i skole i morges. Jeg skulle møde nogen.
Men jeg kunne ikke huske, hvem det var.
Jeg har ledt efter dem hele dagen.
Hvem det end er... så tror jeg, at jeg elskede ham.
Hvad hvis vi leder efter den samme?
Jeg tror, han var på dette billede.
Han sad lige der.
Skal vi eller ej? Tag min hånd.
Flyttebilens chauffør hed Nick Mazzara.
Tyveri og narkohandel på straffeattesten, men ingen vold.
Chauffør for et medicinalvareselskab,
hvilket gav ham adgang til hospitalsforsyninger, såsom helium.
- Hvad skal et hospital med helium? - Det er til heliox-behandling.
Oftest brugt til skader på luftvejene forårsaget af ild.
Brandsårsofre i Afghanistan blev behandlet med det der.
- Hvad med vores hospital? - Nogen har stjålet fra lageret.
Jeg finder hans bekendte, og taler med dem i morgen.
Godt arbejde, Parrish.
- Og din kone venter på dit kontor. - Min kone?
Jeg ville overraske dig.
Ved du, hvad vi leder efter?
Hvis det er en bog, bliver vi her længe.
Ser du det?
Giv slip.
Ser du stadig kortet?
Nej. Det er væk.
- Kan du se det nu? - Ja.
Det kan jeg.
Jeg tænkte, du nok ville glemme middag.
Det er...
Hvad... Hvad er qui-noa?
Det hedder quinoa. Quinoa og kål.
Det er da...
Du tager dig altid af mig.
Jeg vil have dig til at blive hos mig længe.
Tilfreds?
Altid.
Det er ligesom til fysik.
Det var der ikke, indtil du så det.
Så blev det virkeligt.
Det er Schrödingers kat. Kvantetilstanden af en superposition.
At se noget er at ændre selve dets eksistens.
Det ændrede virkeligheden.
Jeg er stadig ikke med.
- Hvad tror du, det er? - En slags bibliotekskort. Men blankt.
Jake Sullivan.
- Han var i fysiklokalet forleden aften. - Jeg havde glemt ham.
Også mig. Vi har spansk sammen.
2.G-ELEV JAKE SULLIVAN
De slettede ham.
Din fornemmelse var rigtig.
- Hvad er der? Jeg har travlt online. - Jeg vil melde mig til holdkaptajn.
For sent, jeg sagde sidst på dagen.
Du sagde ikke sidst på skoledagen.
Du. Hvad fik dig til at skifte mening?
Jeg holdt hånd med en fyr.
Jeg er med.
Jeg er helt med.
Og nu skriver hun bare svarene ned på magisk vis?
- Det er ikke helt så enkelt. - Det er det aldrig.
I automatskrivning bevæger hånden sig hinsides den vågne bevidstheds rammer.
Forhåbentlig vil stilheden, lyset og mørket
tillade dig at gå ind i en mere afslappet, tranceagtig tilstand.
Lydia, se ind i lyset og giv slip på alle tanker.
Jeg må advare dig. Vi vil måske ikke finde disse minder.
- Hvorfor ikke? - Legenden har heddet,
at den vilde jagt tager folk.
Men hvis det, du siger passer, så er sandheden værre.
Så sletter de folk fra virkeligheden.
Hvordan kan vi huske nogen, der har været slettet fra vores sind?
Måske er han der stadig.
- Er hun okay? Burde vi stoppe hende? - Lydia?
Lydia, tag det roligt.
Er hun okay?
Lydia?
BALLADE
Hvad skal det sige, "ballade?"
Det var ikke det, hun skrev.
Hvad hulen er en Stiles?
Tekster af: Anders Rhedin