I tidligere afsnit:
Find en måde at huske mig på.
- Et fortidslevn kunne bevise Stiles. - Vi kan skaffe ham tilbage.
Vi tager dem alle ned i Argent-bunkeren.
- Alle vil være i sikkerhed. - De er her.
- Hvor er Gwen? - Kom nu!
ANKOMST - AFGANG
Undskyld mig.
Hvor er vi henne?
Vi er på togstationen.
Okay. Det hjælper meget.
Hvilken station, helt præcist?
Togstation nr. 137.
TOGSTATION 137
Så du mig komme herind?
Nej.
Hvor længe har du været her?
En times tid?
Vi ankom samtidig.
Der er gået mindst seks timer.
Seks timer?
Hvor skal du hen?
Jeg havde en billet på mig.
Rejser du altid i dit arbejdstøj?
Jeg må have haft travlt.
Ved du, om der er noget personale?
De følgende stationer er aflyst:
Hollatine, Batten, Bay Burry,
- Deer Ridge, Red Oak, Trenton... - Undskyld, hvor kører de tog hen?
...Anderson, King Springs.
Undskyld, ved du, hvilket tog det her er?
Er der nogen der ved, hvor det her tog kører hen? Ved du, hvilket tog det er?
Ved du, hvor toget kører hen?
Dig af alle mennesker.
Peter? Hvad laver du her? Hvordan kan du være her?
Hvad mener du med "hvordan?" Jeg er her. Du er her.
Vi er her allesammen. Så... skrid med dig, Stiles.
Peter. Peter. Hvad laver du?
- Jeg venter på mit tog. - Så du ikke lige, hvad der skete?
Så hvad?
Hestene? Forretningsmanden bundet med reb, der magisk opløstes?
Undskyld, var der ingen der så det?
Undskyld, du skygger for oversigten.
Jeg vil gerne se, når toget kommer.
Okay. Så du venter på et tog. Hvordan kom du hertil?
Jeg tror, jeg tog en taxa.
Sidst jeg så dig i Eichen House, var du ved at blive spærret inde.
Jeg var indlagt på Eichen.
Takket være dig.
Hukommelsen virker. Kan du huske, hvordan du kom ud? Blev du udskrevet?
- Nej. Strømmen gik, og jeg stak af. - Er det alt? Du stak af?
Ja, det er alt.
Jeg er vitterligt lige flygtet fra et sindssygehospital,
der holdt mig som gidsel.
Hale, gå tilbage til din celle.
Jeg siger det ikke igen.
Nej, du gør ikke.
BILLETSALG
Hvor længe har jeg været her?
Nedlukningen var tre måneder siden.
Tre måneder, og ingen har ledt efter mig?
- Spøgelsesrytterne. De sletter dig. - Spøgelsesrytterne?
- Fra den vilde jagt? - Ved du hvad jeg taler om?
Selvfølgelig gør jeg det. De rider på lynild.
De er en ustoppelig naturkraft.
Men jeg lover dig, de aflægger ikke lige visit på togstationer.
Jeg er sluppet fra et fængsel for blot at ende i et nyt.
Og det her ligner en deprimeret bureaukrats hemmelige hovedkvarter.
Der må være en måde at komme ud herfra på.
Har du kigget dig omkring? Er der nogen, der ved noget?
Hvis dette er den vilde jagt, er der ingen udvej.
Du og jeg er dømt til at ride stormen for evigt.
Vi er ikke i en storm, men på en station. Vi kan finde en udvej.
Vi kan ikke komme ud, for dette sted er ikke virkeligt.
Hvad snakker du om?
Beacon Hills har ikke en togstation.
Hvad laver du?
Hjælp lige, tak.
Okay.
Hvad pokker?
- Nej, bliv ved. - Jeg ser ikke dig få nogen ideer.
Stiles.
Venstre skulder, imod søjlen. Lad være med at kigge.
- Jeg sagde lad være! - Ja.
Han stirrer på os.
- Ja, og? - Og?
Alle hernede er komatøse eller katatoniske.
Og han er interesseret i at holde øje med os.
- Du gode. - Hvorfor overvåger du os?
I prøvede dørene.
Det er der ingen, der gør.
- På nær dig, lyder det som om. - Dem jeg kan åbne.
- Jeg har prøvet alt andet. - Ikke alt.
- Du er her stadig. - Du har en plan.
Hvorfor ikke fortælle os om den?
Det kan jeg godt. Det betyder ikke, I kan udføre den.
Det kan vi sagtens.
- Han kan... - Det er lige foran jer.
I så det ikke, vel?
Jeg så det.
Hvorfor så spilde så meget tid på dørene?
Det skal jeg fortælle dig. Fordi det er en del af illusionen.
I er bange.
- Og de vil have jer til at være bange. - Jeg er ikke bange.
- Du kan ikke, vel? - Vi burde virkelig slå ham ihjel.
Eller du kan bare gå igennem den.
Skub mig.
- Hvad sagde du? - Skub mig!
Nu er I med.
Stiles. Stiles, kom nu.
Hjernebjælken er ikke blot den største struktur af hvid substans
i hjernen, men også broen der forbinder alle dens dele.
Det, at alle hjernens dele kan kommunikere og samarbejde,
hjælper os til at lave store kognitive spring.
Nogle spørgsmål, tanker, indsigter?
Lydia?
Jeg er helt enig.
Noget udenfor, der er mere spændende
- end hjernens opbygning? - Nej.
Det tror jeg ikke.
- Nej. - Okay.
Godt. Mange mener, at hjernebjælken
er udgangspunkt for vores intuition, vores mavefornemmelse.
- Selv når vi ikke selv ved det... - Jeg kommer tilbage lige om lidt.
Jeg tjekker lige, at hun er okay.
I ved godt, at timerne ikke er frivillige, ikke?
Hallo.
Hallo! Du må ikke fjerne den jeep.
Mine papirer siger noget andet. Den er meldt efterladt.
- Det er den ikke mere. - Er det din bil?
Hvad betyder det?
Lyder som et nej.
Det er min.
Min jeep.
Tak. Jeg flytter den, så snart jeg får fat på nøglerne.
Fra mit skab. Efter du er kørt.
- Så snart den er på krogen... - Sig ikke: "Så er du på krogen."
Ikke nu, nej.
Der må være noget, vi kan gøre.
- Underskrive noget? Ringe til nogen? - Betale?
Afgiften er 150 dollar. Kontant.
Hundrede og halvtreds? Så meget er bilen ikke engang værd.
Hvor meget har I?
- Hvor meget har du? - Giv mig dine penge.
Jeg kan kun 50 dollar. Og det er virkelig alt, jeg har.
Du ved godt, jeg ikke har nøglerne, ikke?
Men nu har vi en jeep.
Tillykke, I har fundet endnu en afdeling af fantomstationen.
- Er det her udgangen? - Hvis det var, så ville være på vej ud.
I bør nok holde jer væk fra skinnerne.
For de er vejen ind og ud.
De kommer.
Det er udgangen? Hvordan helvede skulle vi klare den?
- Ved at springe. - Springe?
- Bag på rytterne. - Er det alt?
Jeg har timet det. Vi kan springe herfra, før de rider ud.
Jeg tror, du bytter rundt på pronomener. Vi springer ingen steder.
Men du skal da bare give det et forsøg.
- Vil I ikke ud herfra? - Vi vil ud i live.
Kommer det til at virke? Mange risici.
Jeg kan ikke blive længere. Stedet her gør mig skør.
Du har et glimrende greb om situationen. Prøv.
- Peter. - De kommer tilbage.
- Vi kan ikke lade ham gøre det, vel? - Hvad hvis han har ret?
Vi finder ud af noget andet. Der må være en anden måde.
Det er der ikke. Jeg har ledt i flere måneder.
Du tager den bare.
Nej. Lad ham prøve.
Kom nu. Kom nu.
Jeg tror ikke, det gik, som han håbede.
Stiles, han er død. Kan du se hans ansigt?
Han er her ikke mere.
- Du vidste, han ville dø. - Nej, jeg gjorde ikke.
- Jeg antog det. - Men du kunne have advaret ham.
- Han var ikke til at overtale. Nu ved vi. - Ved hvad?
At vi sidder fast.
Det er forbi. Vi er fanget her, fordi det var den eneste udgang.
- Det er det, de vil have, vi skal tro. - Hvad?
Hvad er det med jer teenagere? Tror I, I er så anderledes?
At reglerne ikke gælder for jer? Fatter du det ikke?
Vi er døde og begravede.
Penge? De er værdiløse.
- Kørekort? Kreditkort? Meningsløse. - Giv mig min pung tilbage.
- Nøgler? - Giv mig nøglerne.
Troede du, du kunne køre os hjem? Var det dét, du troede?
Fat det. Vi eksisterer ikke.
Og vi er allerede glemte.
Nogen vil huske mig.
Enten Lydia eller Scott, Malia, nogen. De finder mig.
De kommer og finder mig.
Hvem ville nogensinde komme efter dig?
Sig til, når dine gymnasiekærester
fremtryller en plan, der kan få os ud.
Jeg venter på et tog.
Ja, det er nok forsinket.
Jeg skal besøge mine børnebørn.
Hvem skal du besøge?
Ikke nogen.
De følgende stationer er blevet aflyst.
Hollatine, Batten Bay, Burry, Deer Ridge,
Red Oak, Trenton, Anderson, King Springs.
Højttalersystem.
Måske en radio?
Din teori er latterlig.
Magnetiske forstyrrelser og pixelerede fotos
betyder ikke, du kan tale over en overnaturlig barriere via radio.
Spøgelsesryttere kan ikke ses, høres eller huskes.
Tror du, de ville efterlade en dims, så du kan ringe til dine venner?
- Der er du. - Hørte du det også?
- Hvor kommer det fra? - Denne vej.
Det kommer indefra bilen.
- Har nogen låst nøglerne inde? - Bryd den op.
Bare giv dig god tid.
Det eneste på spil, er at alt, der beviser vores eksistens, snart vil gå tabt.
- For evigt. - Du hjælper ikke.
Hvis du tæller efter, er det to gange, jeg har reddet dit liv.
Hvorfor stoppede det?
Det er lige meget.
TÆND / SLUK
Der må være en årsag.
Hvad?
- Fik du færten af noget? - Ja.
Din, min, alle vores.
Min? Jeg har aldrig været i denne bil før.
Samme her.
Jo, vi har. Vi kan bare ikke huske det.
Jeg troede, vi var ovre det der.
Parrish tjekkede stelnummeret. Ingen ejer i registret.
Jeepen kørte ikke herhen af sig selv.
Hvis side er du på?
Jeg er på alles side.
Han findes ikke. Tro mig.
Jeg har mistet mange. En lang liste, jeg ikke har lyst til at gøre længere.
Det behøver du muligvis ikke.
Hvis vi får ham tilbage.
Årgang '96. Og der er intet navn.
Men der er en adresse. Woodbine Lane nr. 129.
Jeg kender den adresse.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Jeg har ikke set den jeep i næsten 18 år.
- Den står i dit navn. - Men den blev stjålet.
Hvordan endte den på skolen?
Aner det ikke. I sin tid var bilen en skrammelkasse.
Hvem ville køre i den nu?
Måske var der nogen, der efterlod den?
Er der nogen måde at spore jeepen på, efter den blev stjålet?
- Nej. - Måske er der fingeraftryk.
Lydia... handler det her om Stiles?
Har du ikke brugt nok kræfter på det?
Jeg ved ikke, hvad der er sket med dig på det seneste.
Men måske var det nu, du skulle tale med din mor?
Undskyld. Du har ret.
Er du okay?
Ja ja.
- Undskyld, kan I lige...? Er det okay...? - Naturligvis.
Giv dig god tid.
Jeg betalte dig for at droppe afgiften.
Og jeg lod bilen stå. Og nu henter jeg den igen.
Prisen? Jeg skriver en check.
Beløbet er lige meget. De vil have den fjernet. Ikke op til mig.
Jeg vil ikke skubbe dig til side.
Jeg sætter den fast, og så kører jeg den væk.
Din vogn er i stykker.
Her begynder at blive fyldt op.
- Gwen! - Phoebe? Du er her!
Vent lidt. Jeg kender den pige. Hun hedder Gwen, hun spiller lacrosse.
Hvor længe har det stået på?
Det er ikke en station. Det er et trinbræt.
Det standser aldrig.
Hvad er det?
Hvad er de steder der? Bannack? Canaan? Jeg ved, du ved noget.
Vi må væk herfra. Ingen er i sikkerhed.
Herinde?
I Beacon Hills. Dine venner, familie, alle du kender. De vil blive taget.
Hvor skal du hen?
- Hvad så du? Hvad betyder det? - De vil aldrig stoppe.
- Hvad er planen så? - Jeg går igennem portalen.
Ingen kan komme igennem, det sagde du selv.
Intet menneske. Men jeg er mere end det.
Jeg kan hele.
Stiles... Lad os nu ikke blive sentimentale.
Hvis du overlever, må du finde mine venner.
Fortæl dem om mig, de vil ikke kunne huske mig.
- Så du må fortælle dem, hvor jeg er. - Når jeg overlever,
vil jeg så langt væk fra Beacon Hills som overhovedet muligt.
Hvis jeg render ind i en af dine særdeles middelmådige venner,
og det ikke er ubelejligt, så måske... kan det være, jeg nævner dig.
Ja, hvad med Malia?
Alle ledige enheder til den nederste etage.
Vi har brug for indeslutning for fuld styrke.
Nedlukning.
Du gør det for hendes skyld Du risikerer at brænde ihjel for hende,
og det er helt okay.
Stiles.
Hold dem hen.
- Hvad? Hvordan? - Tænk dig om.
Hvad laver du?
Hvad hulen?
- Hørte I det? - Hele Beacon Hills hørte det.
Hvem er det?
Jeg tror, jeg genkender det.
Afsted!
- Så du noget? - Nej.
Han har ikke brølet igen. Jeg fik færten af noget...
- Der er noget i vejen med den. - Det er som om det er nogen, der brænder.
- Jeg hører en puls. - Hvem er det?
Jeg ved det ikke, men jeg kender færten... på trods af grillaromaen.
Hvordan tror du, han kom hertil? Ingen spor, ingen ild.
Gud.
Peter?
Hvem er Peter?
Peter Hale.
Min far.
Du var min beta først.
Peter.
Han bed mig. Hvordan kunne jeg glemme ham?
Hvordan glemte jeg ham?
Han holder noget.
Hvad er det?
"Pripyat, Bannack, Canaan, Beacon Hills."
Canaan.
- Oversvøm ikke karburatoren. - Ved du, hvad det betyder?
Egentlig ikke.
- Hallo? - Vent, vent.
Hallo? Er der nogen? Er der nogen, der kan høre mig?
Stiles?
Stiles, er du der?
Scott? Lydia? Er det jer?
Gud, Stiles.
Vi kan høre dig.
I ved, hvem jeg er? I kan huske mig?
Stiles... er det dig?
Er det virkelig dig?
Ja. Kan du huske det sidste, jeg sagde til dig?
Du sagde...
Du sagde: "Husk, jeg elsker dig."
Er du okay?
- Hvor er du? - Vi kommer.
Nej. I ville ikke kunne finde mig.
Stiles, hvad... Hvad taler du om? Fortæl os, hvor du er, så kommer vi...
Bare husk det her. Canaan, okay?
I må finde Canaan. Bare find Canaan.
Stiles? Stiles!
Tekster af: Anders Christian