Tidigare i Teen Wolf:
Jag ger inte upp förrän vi får tillbaka alla.
Tänk om detta var hans rum? Tänk om det betyder att vi hade en son?
Mr Douglas åt hans tallkottkörtel.
Vad gör du?
Mina herrar...
...föreställ er en armé som inte tyngs ner av vanliga soldaters svagheter.
Män som inte behöver någon mat. Som aldrig blir trötta.
TYSKLAND 1943
En armé av krigare, omöjliga att stoppa.
Wild hunt.
De levande kan slåss tills de knäcks. De döda knäcks aldrig.
Det är vad förfädernas arv, Ahnenerbe, har sökt efter.
"Stormens Ghost riders, den oändliga maktens härskare."
Vi jagar inte efter sagor, Hauptmann. Det ockulta är inget att leka med.
Det är inte heller de som rider på stormen.
- Har du sett dem? - De förekommer i Ruhrområdet.
- Min Kampfgruppe kan säkra området. - En armé som inte kan stoppas?
Som består av döda män, säger du? Med förmågor som du aldrig har sett.
Hauptmann, hur skulle du kontrollera den här armén som inte kan stoppas?
Hur stoppar man de som inte kan stoppas?
Hur ska din Kampfgruppe kunna stoppa dem?
Berätta nu. Hur ska du genomföra det miraklet?
Med tysk effektivitet.
Tänker du bita Stiles?
För att få honom igenom revan.
Det är det enda sättet.
Planerar du att bita alla på tågstationen?
- Stiles hjälper oss med en plan. - Han är bra på det.
Så planen är att låta Stiles komma på en plan.
Du kan hålla käften nu.
Malia, vi är de enda som är kvar i Beacon Hills.
Tar de oss, blir Lydia ensam kvar.
Därför gör jag det. Liam och Hayden stannar med Mason.
Så länge som någon är kvar, kan inte Wild hunt ta sig vidare.
Jag gillar din plan, Scott, särskilt att förvandla Stiles.
- Det kan inte funka. - Hur vet du det?
Logik. Erfarenhet. Oddsen att han blir tagen? Om Stiles inte är där?
Tänk om Beacon Hills inte finns kvar?
- Har du ett bättre förslag? - Ja. Fly för livet.
Då sticker vi om fem minuter?
Du lovade att hjälpa oss. Vi måste hitta revan.
Jag lovade inte att hjälpa dig ta självmord.
Vi kan hitta den själva om du inte hjälper oss.
Scott, du brukar klara dig mot alla odds.
Men det här? Det här går man inte ifrån.
Man flyr.
Hans spår leder norrut.
Den här är också död.
- Varför ta en Ghost riders tallkottkörtel? - Så att jag kan använda den här.
Vad vill du?
Inte ta våra tallkottkörtlar, hoppas jag. Vi använder dem.
Jag vill att ni hjälper mig att finna Hellhound.
- Du spårade honom och tappade spåret. - Men jag kände honom på er.
- Vilket säger mig... - Ingenting.
- Jag kan inte hjälpa dig. - Det var synd.
Då har jag ingen nytta av er.
Inte snabbt nog.
Vi gör det.
Vi gör det. Släpp honom.
Släpp honom!
Tack för att du ställer upp, herr Argent.
Vi hittade åtminstone hans mobiltelefon. Det betyder något.
Den är ett minne. Det betyder en enda sak.
Det betyder att han inte är död, Mason. Och att det fortfarande finns en chans.
Han har bara bilder på oss två. Hundratals bilder.
På oss två. Är inte det lite konstigt?
Nej. Det betyder att han älskar dig.
Vi måste få honom tillbaka.
När du var här förut, hur lång tid tog det innan Ghost riders dök upp?
- Ett par minuter. - Det var lugnande.
Hur ser en reva ut?
Om det är en reva i vår världs struktur?
I teorin kan den se ut som allt från ett mikroskopiskt svart hål
till ett svävande maskhål.
Jag hoppas att det inte kommer uppifrån.
Vi delar på oss.
Titta på det här.
Revan är inte ovanför oss.
Den är under oss.
SHERIFFSTATION
Vi borde stanna här. Tycker du det?
Det spelar ingen roll var vi är. Vi måste hitta ett sätt att bekämpa dem.
Ingen kan bekämpa dem.
- Douglas kan. - Måste han vara där inne?
- Han är fortfarande Theo. - Theo räddade Scott. Minns du?
Han kan fortfarande höra dig.
Då hör han att han ska hålla klaffen
så att vi kan komma på hur vi ska bekämpa Ghost riders.
- Ni behöver inte komma på det. - För det har Douglas redan gjort.
Om han visste hur man bekämpar dem, vet han kanske allt om dem.
Och gissa vem som vet allt om mr Douglas?
Jag ser ingenting.
Den måste vara här nere någonstans.
Jag har hittat den.
- Den är påfallande lik. - Lik vadå?
Lik maskhålet.
Det kommer aldrig att ske. Vi går inte med på det.
Det är jag som har övertaget.
Du sitter i en cell i häktet. Du har inget övertag.
Ni vill att jag ska berätta om Douglas.
Ha sönder svärdet.
Vill någon annan sköta förhandlingen?
Ha sönder svärdet.
- Jag har sönder svärdet i din... - Hayden.
Har du sönder det, pratar jag.
Kom igen, killar.
Jag vill inte komma med i någon flock.
Jag vill inte ha någons förmåga.
Jag vill bara överleva.
Hur vet vi att du inte flyr om vi släpper ut dig?
För att vi inte släpper ut honom. Han får berätta ändå.
Jag vill ha ett incitament.
Han är en lowenmensch.
- Vad fan är en lowenmensch? - En del varg och en del lejon.
Han var en del av Ahnenerbe,
Himmlers egna projekt att använda det ockulta för att vinna kriget.
Hauptmann, du bör hålla dig undan. Vi bör alla hålla oss undan.
- Har du sett dem, grenadjär? - De kom med stormen.
De red på hästar. De var onaturliga.
Här borta.
Vi är nära. Sprid ut er!
Bra gjort, grenadjär Abel.
Führern kommer att bli nöjd.
Dra er tillbaka.
Varsågod.
Nej.
Hauptmann, nej.
Tack för att du ställer upp...
Grenadjär Abel.
Schnell.
Otroligt.
Ta honom.
Douglas besegrade inte en Ghost rider.
Han flydde.
Vi hade sönder svärdet för ingenting.
Men om detta hände 1943, var har han varit hela tiden?
Douglas fortsatte leta.
Han fann en forskare som han trodde kunde hjälpa honom.
Tre stycken.
Nej, nej, nej!
Sluta!
Ghost riderns piskrapp dödade honom inte, men gjorde ett djupt sår på ryggen.
Han slängdes ner i tanken och såret infekterade vattnet.
Det blandades med vätskan i tanken och gjorde honom starkare.
Han låg i blöt och sög åt sig kraften under 70 år.
Han kom ut med en alfas, en lowenmensch och en Ghost riders förmågor.
- En biverkan som ingen hade väntat sig. - Han kan bekämpa dem.
Han kan stoppa dem.
Nazisterna förlorade. Varför är han fortfarande besatt?
Vad ska han med en armé till?
Han vill inte ha den för dem. Nazisterna var verktyget för att nå målet.
Han vill ha den för sig själv. Hans egna övernaturliga armé.
Vi måste varna Scott.
Vet ni vad som är det bästa med att vara en varulv?
Övernaturlig hörsel.
Hörde du det där?
Parrish. Vakna, Parrish.
- Jag är ledsen. - Nej.
Parrish!
Parrish, vakna.
Det där var modigt. Men meningslöst.
Slå med piskan bara.
- Liam, kom igen. Vi måste skynda oss. - Vi kan fortfarande hitta honom.
Nej!
Liam. Spring!
Liam.
- Vi måste till Scott. - Kom.
Liam.
- Du måste hitta Scott. - Jag lämnar inte dig.
Du måste. Du kan rädda mig på andra sidan.
Jag tror på dig.
Jag älskar dig.
Gå då.
Det måste finnas ett annat sätt.
Vi behöver bara tänka.
- Tänka? - Ja.
Tänka på hur vi tar oss igenom en övernaturlig reva som smälter stål.
- Jag sa inte att det skulle vara enkelt. - Men det behöver inte vara så svårt.
Varför är det här så viktigt nu? Kan det inte vänta tills imorgon?
Jag vet inte hur det hände, men det hände.
Allt som Lydia har försökt att berätta?
Allt är sant.
Hans säng...
Kläderna som han aldrig viker, hans bevistavla.
Han är med i lacrosse-laget. Han är inte bra, men han är med.
Claudia...
Vi har en son.
- Vi kan hitta honom och få honom tillbaka. - Det finns ingenting här.
Du måste komma in i rummet.
Kom.
Noah... det finns fortfarande inget här.
Du är här.
- Han följde vår vittring. - Jag följde er desperation.
Vi försöker desperat att komma in och rädda alla
och förhoppningsvis hitta ett sätt att stoppa den här armén av döda.
- Vi vill alla samma sak. - Han har en poäng.
- Om han inte dödar någon. - Annan. Om han inte dödar någon annan.
Det enda som är viktigt är att komma igenom revan.
Du har ingen tur längre.
- Revan bränner allt som går igenom. - Kanske inte allt.
Jordan.
Kan Hellhound öppna revan, går vi igenom tillsammans.
Du är inte på vår sida. Det är en dålig idé att hjälpa dig.
Min sida. Din sida. När har något varit så svart och vitt?
Andra världskriget.
Han är nazist.
Han vill ha Wild hunt själv. Han vill ha sin egen armé.
- Vi låter dig inte gå igenom revan. - Ni låter inte mig?
Ni tror att ni har något att säga till om.
Parrish, sluta!
Nu.
Nej.
Noah?
Jag minns inte din födelsedag förra året.
Eller vad vi gjorde på vår bröllopsdag eller på julen...
- ...på jag vet inte hur många år. - Struntprat. Vi åkte till Big Sur.
Nej.
- Vi har alltid velat åka till Big Sur. - Vi gjorde det. Jag minns det.
Nej älskling.
Vi gjorde inte det.
Jag tog det här fotot sista gången du hade en bra dag.
Stiles vägrade att lämna din sida.
Jag var sjuk. Men jag började bli bättre.
Du var dig lik hela dagen.
Stiles hade fått sin mamma tillbaka och jag...
- Jag hade fått min fru tillbaka. - Medicinen hade börjat att verka.
Stiles kunde inte sluta prata om skolan och allt bus han hade gjort.
Han kämpade för att hålla sig vaken. Till slut somnade han i dina armar.
Läkarna kunde inte förklara det.
Vi började göra upp planer och drömma igen.
Vi satt bara tillsammans...
...och tittade på varandra.
Vi behövde inte prata.
Men när du till slut slöt dina ögon...
Jag var mig själv igen.
...visste jag att du var borta.
Liam, du och Lydia går till bunkern.
Piskan. Den tog dig inte.
Jag tror inte att de försöker ta oss. De försöker att döda oss.
Varför springer du inte?
Gå.
Gå!
- Vrålet låter inte lovande. - Det gör det sällan. Fortsätt.
- Vad är det som pågår? - Vet inte.
Men håll dig bakom mig.
Följ efter mig.
Den är rädd för dig.
Jag är rädd för mig själv.
Det finns inte något abonnemang för det här numret.
Var vänlig kontrollera numret och försök igen.
MAMMA
Det här är ett meddelande.
Det finns inte något abonnemang för det här numret.
- Kontrollera numret och försök igen. - Scott.
Det här är ett meddelande.
Scott, din mamma är borta. Men hon lever fortfarande.
- Vad gör vi nu? - Vi kan inte gömma oss från dem.
Men Lydia? Ghost ridern var rädd för henne.
Det var inte rädsla. Det var...
...nästan som vördnad.
Det spelar ingen roll. Revan är inte kvar. Vi är de enda som är kvar i Beacon Hills.
Jag har en son.
Han heter Mieczyslaw Stilinski. Men vi kallar honom Stiles.
Jag minns.
När Stiles var liten kunde han inte säga sitt namn.
Jag vet inte varför. Det är rätt lätt att säga.
Men... det närmaste han kom var "mischief" som betyder ofog.
Hans mamma kallade honom det tills...
Jag kommer ihåg när...
När Stiles fick sin jeep.
Den hade tillhört hans mor. Hon ville att han skulle ha den.
Den första gången han körde den åkte han rakt ner i ett dike.
Den dagen gav jag honom hans första rulle silvertejp.
Han strulade alltid till det.
Men han hade alltid ett gott hjärta. Alltid.
Vi är här ikväll...
...för att min knasboll till son bestämde sig för att släpa med sig Scott,
hans bästa vän i hela världen, ut i skogen för att se ett lik.
Hur kan du minnas?
Det började med Stiles tröja.
Sen hittade jag den röda tråden till hans bevistavla.
Till slut kom hela hans rum tillbaka och alla minnen.
Sen hände något verkligt konstigt.
- Vad då? - Jag trodde att jag såg honom.
Det var som... om något öppnade upp sig mitt i rummet.
Bara för ett ögonblick.
Och sen var det borta.
En reva.
Jag trodde att det bara fanns en reva. Vi såg den försvinna.
Du mindes Stiles och då skapades en ny reva.
- Kan sheriffen göra det... - Kanske vi också kan.
Men den revan stängdes.
- Då öppnar vi den igen. - Hur?
Genom att minnas Stiles.
Vi måste minnas allt.
Undertexter: Sofia Fransson Klingspor