I tidligere afsnit:
Gæt, hvem der kender til hr. Douglas.
Han er nazist.
Du huskede Stiles, og der blev skabt en ny åbning.
- Hvis sheriffen kan... - Kan vi også.
Men åbningen lukkede.
Vi åbner den igen. Ved at mindes Stiles.
- Jeg elsker dig. - Vi må huske alt.
Tunnelens port er låst.
Alt er låst.
Vil det holde dem ude?
- Nok ikke. - Bestemt ikke.
Håber I, at jeg vil være optimisten her?
- Hvor kold bliver den? - Kold nok til en helvedeshund.
Det er ikke det samme som det isbad, du gav Isaac,
men det sænker din kropstemperatur mere end normale mennesker kunne overleve.
Hvad har at fryse halvt ihjel at gøre med hukommelse?
Det sænker ens puls og sender en i en trance.
A la hypnose.
Hypnotisk regression. Hvis vi kan få den til at virke.
Her står der "start." Måske er den ikke så kompleks.
Den er kompleks.
Hvor lang tid har vi brug for for at gøre det her?
Så lang tid Liam og Stilinski kan skaffe os.
Du behøver ikke kunne lide ham. Men måske kan han hjælpe.
Jeg vil overveje at bede Theo om hjælp, når jeg ikke har et hold
bevæbnede betjente klar til kamp.
Alle enheder, her er sherif Stilinski. Hallo?
Jeg gentager, alle enheder, her er sherif Stilinski.
Svar omgående.
- Alle enheder... - De er væk.
Det er umuligt. Det...
De kan ikke tage alle.
Det gjorde de heller ikke.
Vær sød at sige, du tog nøglekortet med.
Jeg tog også min pistol med.
Og din humoristiske sans. Super.
Hvis vi er de sidste, der er tilbage, har vi brug for hinanden.
- I må lukke mig ud. - Vi må kunne stole på dig først.
Vær realistisk. Tillid er ikke vigtigt lige nu.
Det er os mod dem. Vi må have flere af os, da der er mange af dem.
Jeg kan ikke lide at indrømme, han har ret... Men det har han.
Hvis jeg lukker dig ud...
...og jeg ser noget, der er bare tilnærmelsesvist mistænkeligt...
...skyder jeg dig så mange gange, at Vorherre ikke kunne kende dig.
Jeg er ateist.
Fyr løs.
Du skal tættere på, sherif.
Vift den over kortlæseren. Kom nu. Lige der.
Op og ned. Du kan godt.
Vi har brug for ham.
Fortæl mig noget.
Hvad? Fortælle hvad? Hvad mener du?
Fortæl mig om min søn.
Fortæl mig én ting, du kan huske om Stiles.
Bare én.
- Få mig ud, så siger jeg hvad som helst. - Sherif!
De er på vej.
En eneste ting.
Bare én!
Han var klog.
Så han stolede ikke på mig.
- De er her. - Hvor tæt på?
- Alt for tæt. - Hvor mange?
- Jeg hørte et par heste. Måske flere. - Fem. Højst fem.
Vi er tre, de er fem. Er I klar?
Laver du sjov? Os mod fem spøgelsesryttere?
- Vi kan klare dem. - Alle fem?
- Mod os tre. - Klart.
Os to.
Nøgler, nøgler.
- Seriøst? - Her.
- Giv mig en. - Hvilken?
- Hvilken som helst. - Der er mange.
- Du forsøger jo slet ikke. - Jeg gør mit bedste!
Nej. Kom nu Liam, giv mig en... Det er ikke engang en bilnøgle.
- De er på vej. - Det er en lille nøgle. For lille.
- Kom nu. - Her, tag den her.
Ja! Kør, kør, kør!
Der sker noget. Er du klar?
Husk på, at temperaturen falder nok til at slå dig ihjel.
Hvis det føles som om det ikke virker ordentligt...
- Det gør det. - Jeg håber ikke, du siger det,
fordi du tror, jeg ved, hvad jeg har gang i.
Du kan finde ud af det.
Okay. Ja, det er koldt. Rigtig koldt.
Hvad gør vi så? Taler til ham?
Hjælper ham med at huske? Venter, til han
- bliver en varulve-ispind? - Vi må guide ham. Holde ham fokuseret..
Scott, tænk på ham.
Fokuser på Stiles.
Prøv at se ham for dit indre blik.
Tænk på hans udseende, noget han talte om.
Jeg kan ikke lide det. Noget er galt.
Vent. Giv det et par sekunder til.
- Jeg tager ham ud. - Vent.
Scott.
Kan du høre mig?
Scott?
Kan du høre mig?
Fald ikke i søvn. Hold øjnene åbne.
Jeg prøver.
Det er ikke søvn.
Jeg tror, du mister bevidstheden.
Og hvis det sker... Er jeg bange for, du dør.
Scott.
Forbliv vågen.
Scott.
Du kyssede hende, Scott. Du kyssede Lydia.
Stiles, luk mig ud.
Det er fuldmånen, jeg sværger.
Du ved, jeg ikke ville gøre det her med vilje.
Det slår mig ihjel.
Jeg føler mig helt håbløs.
Vær sød...
...at lukke mig ud.
Det kan jeg ikke.
- Hvor fører vejen hen? - Hospitalet.
- Hvad skal vi på hospitalet? - Gemme os.
Vi kan ikke stikke af fra dem.
Jeg kender den bygning som min egen bukselomme.
- Er det vores bedste plan? - Vi skal holde dem væk fra Scott.
- Hvorfor? Hvad er han ude på? - Han vil huske.
- Huske hvad? - Han bliver nødt til at huske Stiles.
Hvis det går galt?
Så vil vi andre...
...blive glemt.
Du tror, du angreb chaufføren.
Scott.
Prøv at finde ham.
Det virker som om du er Batman og jeg er Robin.
- Find ham i dine minder. - Du har en evne, Scott.
Om du vil have den eller ej, så kan du noget, ingen andre kan.
Find ham i et minde. Godt eller skidt.
Der må være andet, vi kan gøre. Vi har altid en nødplan.
Dette er bare en drøm. Du drømmer.
- Hvorfor kan du ikke stole på nogen? - Du stoler på alle.
- Hvad sker der? - Det ved jeg ikke.
- Det virker som om han er faret vild. - Det tror jeg han er.
Jeg tror, han får for meget information.
Han bliver begravet i minder, overvældet af dem.
- Hvad kan vi gøre? - Scott? Kan du høre mig?
Fokuser.
Ingen vej tilbage.
Hvordan kan du overhovedet overleve uden mig?
Scott!
Kom nu. Vi har ikke et særlig stort forspring.
- Hvad hulen laver du? - Lad være med at slukke den!
- Prøver du at få dem alle til at komme? - Ja! Hvis rytterne er her,
tager de ikke Scott.
- Er du ligeglad med, om de tager dig? - De tager alle.
Dig først. Det er den eneste grund til, jeg er her.
Mens de griber fat i dig med en pisk eller skyder dig i hovedet,
løber jeg væk. Jeg er med jer, så længe det er til min fordel.
Tro mig, det ved jeg.
Theo.
Theo?
Jeg er okay.
Et kort øjeblik troede jeg, jeg var et andet sted.
- Hvor? - I et mareridt.
- Du sagde, du kendte et gemmested. - Følg med.
- Lad være! - Du er forbandet, Scott.
Hørte du det?
- Torden? - Måske.
Det virker ikke.
- Vi må finde på noget andet. - Det ved jeg godt.
- Fryser han ihjel derinde? - Hvis ikke, dræber hans minder ham.
- Der må være en anden måde. - Det ved jeg ikke.
Det er første gang, jeg åbner en dimensional åbning i rumtid.
Jeg famler mig frem.
- Jeg tager ham ud. - Vent.
Det er ikke kun mig.
- Hvad? - Der famler.
- Hvad? - Vi må anskue det her som hypnose.
Bruge billeder, der guider en gennem minder.
Ligesom trapper.
Trinene tager en fra et år til det forrige.
- Det er sådan, man regrederer. - Jeg er med.
Han bliver nødt til at forestille sig noget. Hvad?
Scott?
Kan du høre mig?
Scott, lyt til mig. Forestil dig dette:
Forstil dig selv på skolen.
Se dig selv på skolen, i gangen, hvor skabene står.
Prøv at forestille dig, hvordan du står der.
Det er der, dine minder er. De er allesammen i skabene.
De er låst væk bag hver låge.
Ethvert minde om Stiles er i hvert sit skab.
Scott, du er der.
På skolen.
Du står der nu.
Din plan er, at vi barrikaderer os i lighuset?
Spøgelsesrytterne jager de levende. Så vi gemmer os blandt de døde.
Jeg hopper ikke derind.
Samme her.
- I skulle have ladet mig blive i cellen. - Eller nede i jorden.
- Virkelig? - Ja. Virkelig.
Hang jeg bare ud med min døde søster dernede?
Talte om barndomsminder?
- Jeg tror, du rådnede op dernede. - Liam fatter endelig noget.
Jeg tror, at hvad end der skete, så fortjente du det.
Virkelig?
Når rytterne finder os, vil jeg intet gøre for at hjælpe dig.
Jeg vil ikke hjælpe dig. Jeg vil ikke redde dig.
Jeg vil gøre præcis, hvad du ville gøre.
Bruge dig som madding.
Hører du stadig ambulancen? Sirenen, kan du stadig høre den?
De er her.
SKADESTUE
- Stiles, er du der? - Scott?
Jeg ved ikke, hvor jeg er. Eller hvordan jeg er endt her.
Det er Stiles, og jeg er her ikke. Læg en besk...
Det er Stiles, og jeg er her ikke... Stiles, og jeg er her ikke...
Lydia. Jeg tror ikke, jeg kan klare det her.
- Jeg kan ikke regne det ud. - Bliv ved.
Der er minder, men jeg ved ikke, hvilket er det rette.
- Hvad skal jeg gøre? - Find et andet minde.
Bare find et andet minde.
Det er koldt. Han bliver for nedkølet.
Hvad, hvis det ikke er nok at huske? Hvis det er en forbindelse,
- han skaber på grund af et minde? - En emotionel en?
- Derfor det virkede for Stilinski. - Han prøvede ikke bare at huske nogen.
Han huskede sin søn.
Scott? Scott? Kan du høre mig?
Jeg kan huske noget. Omkring nytår
forsøgte Stiles at finde et sted, I kunne bo efter skolen.
Han sagde, I ville flytte ind i en lejlighed.
Og jeg kan huske, jeg sagde noget i stil med:
"Det er ikke altid en god ide at bo sammen med sine venner."
"Selv ens bedste ven."
Men Stiles sagde, at det var lige meget, fordi I var mere end blot venner.
I var mere som brødre.
Brødre.
Scott, hør på mig, okay?
Du er ikke en taber.
Du er...
Scott, du er min bedste ven.
Jeg har brug for dig.
Scott, du er min bror.
Okay...
Hvis vi gør det her, så...
...så må du bare tage mig med dig.
Hvad er der i vejen? Hvorfor tog I mig ud?
- Din puls. Du var ved at dø. - Vi blev nødt til det.
Men... så skete der ikke noget, vel?
Det virkede ikke.
- Jeg går tilbage. - Nej, du gør ikke.
Det virkede. Der skete noget. Jeg kunne føle det.
Men der skete ikke noget herude.
- Alt vi så var dig, der frøs ihjel. - Du er stadig for kold.
- Vi kan ikke give op. - Det gør vi ikke.
Det er min tur.
- Jeg har også minder om Stiles. - For farligt.
Ikke så farligt som at gøre ingenting. Hun kan klare det bedre end jeg.
Handler det om forbindelse,
var Stiles den første, jeg følte mig forbundet med, længe.
Hun skal have et billede.
Okay. Jeg tror, jeg har en ide.
Malia, hvis din puls falder, eller vi tror, du vil fryse...
Så hiv mig ud.
Kan du se dig selv? Er du i biblioteket nu?
Jeg er her. Jeg er i biblioteket.
- Kan du se bøgerne? - Jeg ser dem.
Fokuser på dem.
Bøgerne på hylderne er dine minder.
Alt, der nogensinde er hændt dig.
Find boghylden med alle dine minder om Stiles.
Find et minde, hvor du havde en særlig forbindelse med ham.
- Fandt du noget? - Klart en forbindelse af en art.
Jeg stikker ikke af. Jeg tror ikke, du vil skade mig.
Du er så bange for at gøre mig fortræd, på grund af det, du gjorde mod din familie.
Vil du hjælpe mig? Find en måde, jeg kan skifte tilbage.
Vil du skifte tilbage? Til en præriehund?
Find et andet minde.
Du blev næsten dræbt. Jeg hader det her.
Malia.
Jeg går lige lidt.
Hvor skal du hen?
Hvad end det er, der sker, er det værre for jer.
Stiles, hvor skal du hen?
Du kommer tilbage, ikke?
Ja.
Ja, jeg ville aldrig efterlade dig.
Malia?
Malia, åbn øjnene.
Malia, kan du høre os?
Åbn øjnene, Malia.
Scott, se.
Der sker noget.
- Gemme sig hos lig? - Et forsøg værd.
- Hvad laver du? - Det er for farligt.
Vi redder ikke nogen ved, at du fryser ihjel.
- Men det virkede? - Der var et lys og en lyd. Ingen Stiles.
Jeg kan huske ham. Se ham i sindet.
- Det kan jeg også. - Han er mere virkelig nu.
Kan vi bringe ham tilbage, kan vi det med alle.
Der er stor forskel på at være et livagtigt minde,
- og et faktisk korporligt menneske. - Det ved jeg godt.
- Og derfor skal du gøre det. - Jeg holder ikke i to minutter.
Så find en anden måde. Malia har ret.
Det handler om forbindelse. Da jeg huskede ham,
kunne jeg også huske jer to, sammen.
Jeg tror ikke andre havde en forbindelse som jeres.
Jeg så det også.
Du må forsøge, Lydia.
Så må vi gøre det på gammeldags maner.
Vi bliver nødt at bruge reel hypnose på mig.
- De er over det hele. - Godt.
Seriøst? Må jeg minde om, at det at blive fanget af spøgelsesrytterne
ikke redder dine venner.
Vi bliver begge taget. Du kan blive taget, mens du flygter.
Jeg vil slås.
Min mors hypnoterapeut hjalp hende med rygestop.
Hun fik mig til at se ham, da jeg var ti.
Du røg, da du var ti år?
Nej. Bed negle.
Bare find en lighter og et lys, tak.
For meget?
Jeg har et.
- Hvad er det? - Et induktions-manuskript.
En af jer må tale mig igennem det.
Så jeg læser bare højt?
Du skal gøre din stemme blødere. Afslappet, men ikke monoton.
Gå efter taleklarhed, ikke volumen.
Prøv.
"Tag en dyb indånding og kig på lyset."
"Tag en dyb indånding. Kig på lyset."
"Mærk hvordan musklerne i din krop slapper af."
"Dine hænder bliver afslappede."
"Dine øjenlåg bliver afslappede."
"Mens du slapper af, så forestil dig, at du sidder foran et tv."
"Når du tænder det, vil det vise minder fra dit liv."
"Fjernbetjeningen gør, at du kan vælge."
"Du kan se hvilket som helst minde."
"Du behøver blot trykke på knappen."
Skat, en, der hedder Stiles er her... Stiles er her...
- Jeg ville bare sikre mig, du var okay. - Hvad hulen er en Stiles?
Vil du danse?
Nej tak.
Lad mig give det et til forsøg.
Lydia, let din frække røv og dans med mig nu.
Interessant strategi. Svaret er stadig nej tak.
"Prøv at finde et minde om Stiles."
"Et minde, hvor du følte en særlig forbindelse."
Jeg er den eneste, der ved, hvor klog du egentlig er.
Fields-medaljen.
- Hvad? - Nobel har ikke en matematik...
Nobel har ikke en matematikpris.
- Fields-medaljen. - Find et andet minde.
Bliv ved med at lede efter Stiles. Find et andet minde.
- Lad os finde ham. - Kan nogen give mig en frakke?
Kom nu!
- Hvad har du gang i? - Madding.
Nej!
Måske kunne vi bare... Vi kunne gå derover... Hvad?
- Det er fra Isaac. - Hvad er der nu?
Hun tog ham. Hun har dem alle tre.
Der er stadig tid. Vi har mere tid, ikke?
Stiles? Er du okay?
Hvad er der? Hvad er der galt?
Stiles.
Jeg har et angstanfald.
Okay.
Kom nu. Kom nu.
Bare tænk på noget andet. Hvad som helst.
- Såsom hvad? - Glade ting. Gode ting.
Venner, familie.
Jeg mener, ikke familie.
Åh altså. Okay.
Bare prøv at trække vejret langsommere.
Det kan jeg ikke. Kan ikke.
Stiles, se på mig.
Se på mig.
Stiles.
Hvordan gjorde du det?
Jeg...
Jeg læste, at hvis man holder vejret, kan det stoppe angsttilfælde.
Så da jeg kyssede dig...
...holdt du vejret.
Gjorde jeg?
Ja, det gjorde du.
Det var der, det skete.
Hvor hvad skete?
Lydia, hvad mener du? Hvor hvad skete?
Da jeg kyssede ham...
...da ændrede alt sig.
Lydia, se på mig. Se på mig...
Jeg så ham.
Jeg var den sidste person, der så ham.
Hvor? Hvornår så du ham?
Spøgelsesrytterne... Da de tog ham.
Se på mig. Du kommer til at glemme mig.
Nej jeg gør ikke.
Okay, men det gør du.
Bare husk...
Husk, jeg elsker dig.
Jeg sagde ikke "i lige måde."
Stiles?
Tekster af: Anders Rhedin