TAL RIFAAT, SYRIEN
Tjena, killar.
Åh, förlåt. Jag är ledsen. Hur är det med er? Är det bra?
Ni kan väl gå och röka en cigarett, eller så?
Jag sköter detta.
Och hör ni,
ni är de verkliga hjältarna.
Mina herrar.
Allt är klart, killar. Uppdraget är slutfört.
Gud välsigne Amerika.
Kapten.
Jag hittade den här.
Den islamiska staten är ingen grogrund för vetenskaplig expertis.
Men de har alltså förfalskat din Compound V-skit?
Det verkar så, herr minister.
Hur fick de formeln?
Vi har faktiskt ingen aning.
Nån aning måste du väl ha.
Snattade en turist från ditt labb?
Kanske ett insiderjobb?
Sir, vi vill gå till botten med det här,
lika mycket som ni.
Ms Stillwell, om jag fick bestämma
skulle Justitiedepartementet släpa din tennistränade röv till kongressen,
tvinga dig vittna för företagsbedrägerier.
Vilken är Lockheed Martins främsta produkt?
- Ursäkta? - Toppsäljaren.
Ni borde veta det. Ni satt i deras styrelse.
- Patriot-missilen. - Rätt.
Och Northrops? B-2 Stealth-plan.
General Dynamics? Tomahawk och M1 Abrams.
Avancerad hårdvara för miljarder dollar.
Vet ni vad allt det är, från och med idag?
En värdelös hög med skit.
Eftersom Naqib och andra superhjälteterrorister som han
kan knäppa bort det skräpet som man knäpper bort en loppa.
Så det spelar ingen roll var hjältar egentligen kommer ifrån.
Det spelar ju ingen roll hur fienden fick Compound V.
Det som spelar roll är att de har det.
Det är en helt ny värld nu.
Och det finns bara ett företag som har produkten för att slå tillbaka.
Mitt företag.
Min produkt.
Vad kan jag säga? Pentagon har enats om att hålla Compound V hemligt.
Hemligt? Vad fan snackar du om?
På grund av att den jävla Naqib är där ute
måste vi hålla Vought nöjda nu.
Det var Vought som skapade den jäveln.
- Vi har inga solida bevis för det. - "Inga solida bevis"?
Jag räddade ju beviset från en källare.
Hon sitter på ett jävla dass här just nu!
Lyssna. Vought tillverkar superskurkar.
Största storyn det här seklet. Vill du inte ha ett jävla Pulitzer-pris?
Dra åt helvete själv.
Susan, kom igen.
Det måste finnas nåt vi kan göra här. Ja?
Den militära affären är undertecknad och förseglad.
Tror du en stum tjej kommer att kunna förhindra det?
Särskilt om det kommer från rymlingarna som dödade Translucent.
"Rymlingar"?
Vought insisterade och JD gick med på det. Ni är efterlysta nu.
Hallå! Detta är inte ett dagspa! Andra människor måste använda toan.
Jag gav dig V.
Jag gav dig allt du bad om, och mer.
Jag litade på dig, och det här är tacken?
Butcher, jag kommer att fortsätta skydda era familjer.
Ja. Och trygga din karriär.
Jag och killarna, då?
Släpp uppdraget och fly för era liv.
Jag är ledsen.
Ja. Visst.
Okej, då.
Ja, då är ju allt under kontroll, va?
Vi måste dela upp oss.
Vad fan gör ni? Vi är inte färdiga än.
Ge dig fan på det.
Vi har Vought, superhjältarna och FBI efter oss.
Jag åker till Montreal.
Jaså? Och hur ska du ta din galna tjej över gränsen?
Hon har ett namn.
Det är Kimiko, okej? Kimiko!
Hallå! Lyssna. Täpp igen truten nu, alla.
Vi är på väg att sätta dit de jävlarna,
men ni vill släppa betet och fly innan vi har spelat vårt sista kort.
Okej. Vad är det, då?
Ge oss ett par timmar, okej?
Hughie, du följer med mig.
Kom, grabben. Snabba på.
Annie!
Du skrämde mig. Du sa inte att du skulle komma.
Jag gömde den under mitt golv efter att pappa hade stuckit.
Jag trodde att kanske han skulle komma tillbaka för den, men...
Den luktar fortfarande som han.
En dålig vana. Hans pappa rökte pipa, så du vet...
Vad är Compound V?
Compound V? Jag vet inte, raring. Borde jag veta det?
Hur gammal var jag?
Hur gammal var jag när du lät Vought pumpa mig full med droger?
Jag vet inte vad du pratar om.
Hur gammal var jag när du lät dem göra mig till ett missfoster?
Du är inget missfoster! Säg aldrig så.
Det är alltså sant.
Annie...
Herregud. Herregud.
- Har Vought berättat allt detta? - Nej. Nej.
En vän berättade för mig.
Hur mycket betalade de dig?
- Det handlade inte om pengar... - Hur mycket?
Det fanns inga pengar.
De betalade bara läkarräkningarna.
Jag gjorde det för att
de lovade att du skulle få en chans till ett fantastiskt liv.
Och vara stark, framgångsrik och speciell.
Vem skulle inte vilja att...
Du fick mig att tro att jag var utvald av Gud.
Det var du! Gud förde in Vought i våra liv.
Han gjorde detta möjligt.
Skitsnack!
Du gjorde det!
Sen styrde du varenda minut.
Du väckte mig vid fem för att träna in saker för dumma skönhetstävlingar,
steppdans och taekwondo...
Jag offrade varje ögonblick av mitt liv.
Och jag var glad för det. Det var vår dröm.
Det var din dröm!
Jag fick aldrig chansen att välja min egen dröm!
Därför vet jag inte...
- vem fan ska jag vara! - Annie!
- Var det verkligen dåliga investeringar? - Vadå?
Du sa till mig att pappa lämnade oss för att han förlorade alla våra besparingar.
Han gick med på alltihop.
Men en dag...
gjorde han inte det längre.
Så han lämnade oss.
Kanske han inte ville ljuga för mig.
Så jag är monstret? Du har ett bra liv.
Folk skulle ge allt för att vara det du är.
Jag trodde att jag gjorde rätt.
Annie! Annie!
Annie?
Dags att använda traktamentet, kompis.
Vilken tjusig flaska.
Vad firar vi?
Vad menar du? The Seven har ju blivit ombedda att gå med.
Ja.
Vet du det egentliga skälet till att flottan avslutade
sitt havsdäggdjur-minröjningsprogram?
Det var för att det kostade för mycket att träna delfinerna.
Ja.
Med mig ombord är det som spontan basket.
Jag har alltid velat leda en egen enhet, Jeff.
Det är som en dröm som går i uppfyllelse.
Luktar som en comeback.
Hur som helst...
Skål, kompis.
När, då?
När, vadå?
När ska jag ut på uppdraget?
Jösses.
Vattenlandet ska öppna en ny lekavdelning
och de är så glada att du ska klippa bandet.
Nej, jag ska ju sticka härifrån, Jeff. Skit i Ohio.
Så här är läget.
Jag pratade med New York,
och du ska inte...
ge dig av härifrån.
Vadå?
De gav mig inga detaljer.
Men, hör på,
pojkarna på marknadsföringen har skapat ett bra namn åt dig.
"Sanduskys räddare."
Låter bra, eller hur?
William.
Vad tittar du på?
Östlig ängstrupial.
Det var antingen fågelskådning eller alkoholism, så...
Det blev fåglar.
Jag trodde vi kom överens om att du aldrig skulle komma hit.
Ja, men,
du lärde mig en del om brutna löften.
Gjorde du inte det?
Det här är Hugh Campbell.
Vi jobbar ihop med MM och Frenchie.
Jag har samlat killarna igen.
Grace Mallory. Jag är grundaren av er lilla klubb.
Du är...
Nå, låt höra då.
Jag behöver din hjälp.
Tyvärr. Jag hoppas få fotografera en fjälluggla i sanddynerna.
Hör på.
Jag ville inte komma hit.
Men jag behöver din hjälp. Och du ska jävlar i mig hjälpa till.
Varför då?
För att du är skyldig mig.
Du är fan skyldig mig det.
Se på dig, mon coeur.
Spring! Spring!
Vem ser henne?
Här!
Låt henne inte komma undan.
Det finns helt enkelt inget mer att säga. Jag kan inte hjälpa dig.
Men du måste göra bättre än så.
- Jaså? Varför det? - För att du gav mig ett löfte.
Sen blev mina barnbarn brända till aska.
Det förändrar ens perspektiv.
Det fanns inte ens tänder kvar.
Lamplighter hade bränt dem levande, så grundligt.
Nåväl.
Jag har fått nog med sol för idag.
Trevligt att träffa dig, Hugh.
Butcher.
- Det du har gjort då? - Det jag har gjort?
Mot vem då?
Mot mig, för helvete. Mot mig.
Du lärde upp mig och manipulerade mig,
riktade mig mot Homelander som en jäkla kanon.
Sen, när det inte passade dig längre kastade du bort mig.
Och inte en dag går utan att jag ångrar det.
Det är för sent att ångra sig.
Jag ska avsluta det du påbörjade.
Och jag behöver din hjälp.
Snälla.
Du kan få något med dig nu.
Om du aldrig återvänder
och håller ditt jävla löfte den här gången.
Madelyn Stillwell.
Voughts VD.
Homelander är hennes största konto.
Ja, men det är ingen nyhet.
Nej, men detta.
De har en, vad ska vi säga, en mycket speciell relation.
Komplicerad, intim, svår att kvantifiera.
Hur vet du det?
Jag har fortfarande några fingrar med i spelet.
Jag vet inte om Homelander har en svaghet,
men om han har det så vet hon det.
Hej då, Grace.
Vill du ta livet av dig? Det är din rätt. Jag ska inte stoppa dig.
Men Billy...
inte de andra.
Hämnd är inte vägen mot ära, Hugh.
Det är en enkel biljett till en återvändsgränd.
Att titta på fåglar.
Nej, gå före. Javisst.
SNABBASTE MANNEN - SNABBASTE SKON
Du. Det är A-Train.
- Kan jag hjälpa dig? - Jag håller bara ett öga.
Lustigt.
Det ser verkligen ut som om du bara håller ögonen på mig.
- Du vet att jag är A-Train, va? - Ja.
Och jag är Homelander.
Filma A-Train igen.
Jag är ledsen för det.
Det är lugnt.
Så nu när du vet att jag är A-Train är det lugnt?
Jag är ledsen. Det var mitt fel.
Ja, det kan du ge dig fan på att det var.
Jag är A-Train. Den snabbaste nu levande mannen!
Vad fan glor alla på?
Du missade det.
Titta framåt. Titta framåt, Hughie.
- Killarna är borta. - Va?
Nån har tagit dem.
Hur vet du det?
Fönstret är nytt. Vägen på framsidan är renskrubbad,
där är en svart skåpbil med blommor på troligen med folk som vill hoppa på oss.
- Vought? - Nej.
Nån gör smutsjobbet åt dem. Troligen nån hemlig FBI-enhet.
Okej.
Vad gör vi? Hur får vi tillbaka killarna?
Vi får klara oss själva.
Vi måste till Stillwell innan väggarna rasar in...
Vem bryr sig om Stillwell? Vi måste tillbaka, för dem!
Du förstår inte, Hughie.
Vi har ett par timmar innan de hittar oss,
om vi har tur.
Vi måste slå tillbaka och slå tillbaka nu.
Du överger dem.
Jag menar, de... De riskerade sitt...
Mother's Milk har en dotter.
De vill att vi ska avsluta jobbet.
Ditt jobb! Ditt jobb! Inte deras.
Det handlar om Homelander, eller hur?
Och A-Train.
Det här är din jävla skit också, Hughie.
Jag lovade väl att du skulle få hämnas?
Höll Mallory samma tal för dig, då?
Ja. Ja, det gjorde hon.
Men hon bröt sitt löfte. Jag håller mitt.
Jag är så jävla dum.
Du brydde dig aldrig om mig,
eller Robin, eller hur?
Jag var bara användbar för dig.
Fan, Hughie.
Såklart du är användbar. Det är ju därför du är här?
Nu måste vi bara vidta en åtgärd till.
Okej? Kom nu.
Nej. Vi måste rädda dem.
För helvete, vi hinner inte nu, okej?
Vi tar Stillwell. Sätt dig i bilen nu.
Och sen då?
Väcks Becca upp från de döda? Robin också?
Det här tar aldrig slut.
Det blir bara mer blod och hemskheter.
Det är så spelet är.
Gillar du inte att spela det så varför anslöt du dig till teamet?
Mallory har rätt. Du kommer bara att dra ner oss alla med dig.
Men inte mig.
Inte nu längre.
Du är en patetisk fitta,
och en förolämpning mot Robins minne.
Jag gör nog detta för hennes skull.
Adjö, Hughie.
Jävla idiot.
Dumma jävla idiot.
Fan.
Idiot.
Fan.
Jävla idiot.
Jag kom ihåg att du sa att du gillar att gå hit för att höra kören repetera,
så jag chansade.
Du har stake, du.
Ja, det har jag.
Jag menar, du måste vilja att jag griper dig.
Faktiskt så...
Annie,
jag behöver din hjälp.
- Bara lyssna på mig. - Varför?
Fler hemska hemligheter du vill berätta?
Fler droger jag injicerades med som barn?
Det ploppade bara ut.
Förlåt. Jag tänkte att du kanske ville veta sanningen.
Jaha, så du vill bara säga sanningen.
Vought ger Compound V
till några onda personer, riktigt onda.
Som den där superterroristen.
- Det är sinnessjukt. - Nej, det är sant.
Mina vänner vill stoppa det, men blev fångade på Voughts order,
och jag tänkte att eftersom du har säkerhetstillstånd,
kanske du kan hjälpa till att hitta dem.
Hughie, jag blev nästan gripen bara för att jag känner dig.
Jag fick övertyga dem om att jag var en idiot som du kastade ut och utnyttjade,
och nu vill du att jag ska hjälpa dina sjuka mördarvänner?
När du säger det så där...
Du har 30 sekunder på dig att sticka härifrån!
Okej.
Ledsen att jag störde dig.
Varför i helvete skulle jag hjälpa dig?
För att Vought håller på med onda grejer.
För att det är ditt jobb.
För att du är en superhjälte.
Verkligen?
Jag minns inte när jag räddade nån sist.
Du räddade mig.
När har jag räddat dig?
I bowlinghallen.
Vad menar du?
Jag var arg efter det med Robin.
Jag var förtvivlad, men du och jag gick och bowlade.
Bowling?
Ja.
Bowling.
Precis.
Det är inte att rädda dig. Det är bara att finnas där.
Grejen är att...
Jag bryr mig inte.
Hallå!
Vad fan gör du?
Läkaren sa minst sex veckor efter en sån fraktur.
Jag är ju okej. Titta, jag tränar igen.
Jag mår toppenbra!
- Har det läkt? - Ja.
Hur fan kan det...
Tar du Compound V igen? Du lovade mig att hålla dig ren.
Nej. Jag är ren!
Helt jäkla naturlig A-Train, grabben.
Så dina ben fogades ihop över en natt?
Låter det naturligt, tycker du?
- Jag är kanske bara stark. - Ja, visst.
Jag är världens snabbaste man!
Du springer säkert inte ifrån detta.
Hallå!
Vänta. Vart ska du?
Jag tänker inte se på medan du tar livet av dig.
Vet du vad? Jag behöver inte den här skiten.
Du har jämt varit avundsjuk på mig, så stick du!
Din långsamma jävla loser.
Jag bara... Ja, jag ska bara...
- Där är han! - Vår hjälte!
Sluta! Snälla, sluta.
Otroligt. Bra jobbat, alla.
- Ni får mig att rodna. Sluta. - Madelyn?
Snälla.
- Mr Edgar. - Gud välsigne Amerika.
Jag visste inte att du skulle komma hit.
Jag lånar dig en stund.
Pentagon pungar ut med över 40 miljarder per år.
Du bör få en bonus som återspeglar det.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Säg bara tack.
Tack.
Bli inte alltför glad. På ett villkor.
Du måste flytta ditt kontor till 82.
- Din våning. - Och...
Jag vill att du ska börja vara med på mina möten.
Men börja inte planera för min pensionering än.
Jag säger bara att nån måste leda den här skiten
när jag flyttar till Belize.
Ha så trevligt, Madelyn.
Börja tänka på utsikten från 82.
Tack.
Elektricitet går in. Strålar kommer ut.
Ett himla bra partytrick.
Har du nånsin använt det för skojs skull?
Får jag berätta en hemlighet?
Ibland börjar mina ögon glöda när jag...
Du vet.
Ursäktar du? Bara en sekund.
Ska jag hålla tillbaka håret?
Rör mig inte.
Lämna mig ifred, jag är inte på humör.
Inte på humör för vad?
Din bottenlösa avslappnade grymhet.
Säg bara den taskiga kommentar som du tänkt ut, och gå.
Titta här.
Vad är det jag ska se?
Mitt strålben läkte aldrig rätt.
Jag bröt verkligen alla ben i högerarmen.
Vadå?
När jag hindrade bussen från att falla. Du sa att PR-folket hittat på det.
Det var jag.
Mitt 23-åriga, klarögda jag med en röv man kunde studsa mynt mot.
Jag ville verkligen göra en insats.
Jag brydde mig verkligen.
Jag var precis som du.
Men sen
började jag offra bitar av mig själv,
och jag antar att jag gav bort allting.
Så vet du vad, var... Var bara originell.
För helvete...
min plats är redan upptagen.
Var den irriterande, präktiga skit som du är.
En av oss måste vara det.
- Du har undvikit mig. - Nej, det har jag inte.
Inte?
Det känns så.
Men du vet väl att jag träffade Vogelbaum?
Och du vet vad han berättade för mig.
Det var inte meningen att du skulle få veta det på det viset.
Får jag gissa, du ville skydda mig.
Det ville vi alla.
Naturligtvis.
Tror du att jag är skör?
Nej, det tror jag inte.
Försök inte göra nåt av detta,
och då menar jag nåt alls, utan mig.
Det kan jag inte.
Madelyn.
Slog det dig nånsin att en superterrorist dök upp
precis när vi behövde det
var en helt otrolig slump?
Nästan som om nån hade planerat det.
Jag.
Jag. Jag skapade honom.
Vad menar du med att du skapade honom?
Jo, jag lånade lite Compound V.
Jag lät A-Train leverera det över hela jorden,
och jag superladdade några jihadister.
Inte för att förenkla det, det var faktiskt väldigt svårt.
Det är besvärligt att använda vuxna försökspersoner.
Det finns goda skäl varför Vought inte gör det, men...
Tillräckligt många överlevde för att man ska kalla det en enorm framgång.
Enorm.
Och nu
har vi skurkar över hela jorden
som bara vi kan bekämpa.
Det bara fortsätter och fortsätter
och fortsätter.
Nå?
Säg något.
Nej.
Ta av dig dina byxor.
Sätt dig ner.
Försiktigt.
Nej.
Min söta pojke.
Min speciella, speciella söta pojke.
Jag ska ta hand om dig.
Förlåt, förlåt.
- Nej, det var bra. - Jag är ledsen.
Min pojke.
Jag är stolt över dig.
Du är så underbar.
Du vet, på medeltiden
låstes fångarna fast i en tunna.
De satt fast i sin egen avföring tills de fick blodförgiftning och dog.
Tack, Frenchie,
för dessa äckliga men fascinerande fakta.
Jag säger bara att det kan vara värre.
Visst.
Varför sa du inget till oss?
Om vadå?
Att du har en dotter.
Jag vet inte.
Jag menar...
Jag antar att hon är...
det enda bra som jag nånsin har gjort.
Så jag ville inte blanda in henne, du vet?
Men det sabbade jag rejält.
Jag får nog aldrig se henne mer.
Jag förstår.
Hon gjorde dig till en bättre människa.
Men du.
Kimiko kommer att klara sig.
Du vet alltså vad hon heter.
Gillar du det?
Nej.
Mr Edgar kom till festen ikväll.
Han erbjöd mig i princip sitt jobb.
Nej, inte direkt,
men han vill att jag ska flytta till våning 82...
- så att jag är närmare honom. - Jaså?
Okej, men du kommer fortfarande vara min dagliga kontaktperson?
Ja, naturligtvis.
Jag kommer såklart alltid att finnas där för dig.
Okej, bra.
Bra.
Madelyn, från och med nu, inga fler hemligheter.
Lova mig det.
Jag lovar.
Inga fler hemligheter.
Okej.
Ledsen att jag inte berättade om ditt barn.
Men du bär en så stor börda,
och smärtan att mista ett barn i ett missfall...
Jag ville bara bespara dig den bördan.
Förstår du?
Ja.
Vad fan?
Ta det lugnt med honom! Vad fan är fel med dig?
Skit.
Skitstövel.
Är du okej? Bröt de några ben?
Nej, nej.
Har de tagit Butcher också?
Nej.
Skilde de er åt? När då? När?
Jo, han skulle hitta Homelander.
Men jag kom för att rädda er.
Så du tog dit hit själv?
Du ville komma hit? Utan Butcher.
Ja.
Aldrig har en man kastat bort sitt liv så fullständigt
som du har kastat bort ditt idag.
Nej, vad jag menar är
att du räddar oss är den mest värdelösa, meningslös gest som jag kan komma på.
- Okej, jag fattar. - Otroligt.
Okej, hur lyder din plan?
Okej.
De kroppsvisiterade mig mycket noga.
Men jag lyckades trycka in tandställningen från gymnasiet med en tång,
så att den ser ut att vara permanent, det gick bra.
Jävlar.
Frenchie, du kan väl dyrka upp lås med allt möjligt?
Det finns premium-metalltråd i den här.
- Ta ut den. - En sekund.
Kom igen, spotta ut den jäveln.
Jag kan inte. Den sitter fast.
Okej, okej. Stå stilla.
- Vänta, va? - Stå stilla.
Öppna munnen.
Kom igen, in med fingrarna, Frenchie.
Längre in. Gå lite längre in.
Okej, okej.
Vad fan?
Låt mig göra detta.
Slappna av, okej?
- Titta här. Fokusera. - Okej, vad?
Jag ska slå ut den rackaren ur din mun, okej?
Vi är inte där än. Vi måste inte göra så.
Det kommer bara att svida lite, okej?
- Svida? - På tre. Ett, två, tre.
Ska du räkna?
Okej? Gick det bra, kompis?
- Ja. - Ja. Bra, Hughie.
Godnatt, ms Stillwell.
Godnatt, Miles.
Maria.
Maria, jag är hemma.
- Maria? - Ditt barn sover gott.
Oroa dig inte, han mår bra.
Barnflickan också.
Hon sover av sig lite lugnande nu.
Lägg telefonen på bordet.
William Butcher.
CIA visade mig din akt.
- Vad vill du? - Du vet vad jag vill.
Jag vet inte hur ett inbrott i mitt hem
och hot mot mitt barn ska ge dig Homelander.
I alla dessa år har jag letat efter den jävelns svaghet.
Han har ingen svaghet.
Inte?
Det finns inget vapen på jorden som de inte har riktat mot honom.
Allihop har misslyckats.
Det är inte vad jag pratar om.
Jag pratar om dig.
Mig?
Ja, du är det enda han bryr sig om.
Du är hans svaghet.
Det är en jävla labyrint.
Var är hon?
Är ni beredda? Kom.
Frenchie. Fan.
Fan också.
Håll dig nere!
Fan också.
Låt henne vara värd det.
- Vadå? - Täck honom.
- Vadå? - Täck honom!
Jag vet inte... Jag kan inte.
Tryck bara på avtryckaren!
- Nu! - Okej!
Förlåt, förlåt!
- Fan, den är tom. Vad gör jag? - Ta den.
Ta den och ladda den.
- Jag vet väl inget om att ladda? - Ladda magasinet.
Hur gör jag? Okej.
- Skjut! - Okej?
MM!
Skjut!
Förlåt, förlåt!
Ammunitionen är slut.
- Skit! - Släpp vapnet.
- Okej. Skjut inte. - Släpp det! På knä!
Ner på knä! Mot väggen!
Händerna på huvudet!
Du kom.
Som du sa...
Jag är en jävla superhjälte.
Hughie, kolla dörrarna.
Funkar den?
- Nej. - Fan.
Vi försöker med den.
Ja.
- Kom. - Gå, gå.
- Kom igen. Gå. - Herrejävlar.
Fan. Gå, gå.
- Hughie! Nej. - Jag klarar mig. Gå.
Homelander hade rätt.
Du är en jävla råtta.
Och du är fritagaren? Skämtar du?
Vänd dig om och gå härifrån, A-Train.
- Jag fixar detta. Gå. - Nej.
Det är mig han vill ha. Jag lämnar dig inte.
Snälla, bara gå.
Hughie!
Du dödade den enda personen jag nånsin har älskat.
Jag dödade henne inte.
Jag vet.
Jag gjorde det.
Men det var ditt fel.
- Herrejävlar. - Vad? Vad?
Jag tror att han har en hjärtattack.
Fan. Okej.
Ett, två, tre.
Ring ambulansen.
Ett.
Han kommer alltid att jaga dig.
Jag vet det.
Det är Starlight. Kod 78-65. A-Train är skadad.
Jag tror att han fick en hjärtattack.
Du måste gå, jag tar över.
Hughie, gå. Annars griper de dig.
Ser man på.
Det var på tiden.
Jag vet att du kan se genom taket.
Försök döda mig,
och mitt avtryckarfinger sjunker.
Så varför inte sluta leka tomte nu,
och komma hit till oss?
Ta det lugnt. Vi vill inte uppröra Teddy, eller hur?
Vad gör du?
Titta, där är mamma! Är du okej?
- Nej. - Madelyn.
- Ta med honom upp. - Allt är bra. Jag har honom.
Jag har honom.
Billy Butcher. Det gör inget om jag kallar dig Billy, va?
Du är ganska imponerande.
Jag menar, särskilt för att vara en av er.
För till och med nu skulle de flesta som står där du står
pissa i brallorna av skräck.
Men du,
visst, ditt hjärta bankar, men du är inte rädd.
Ilska. Det är nytt för mig.
Homelander, var snäll och ta upp barnet på övervåningen.
Allt på grund av din vackra fru Becca, eller hur?
Ska vi skippa skitsnacket? Du vet ju att vi...
Kompis, det var inte mitt fel, okej?
- Hon kom till mig. Sånt händer. - Kan du sluta?
Det är kändisskapet. De blir kära. Finns inget jag kan göra åt det.
Men det jag kan berätta är att hon var ett jäkla bra ligg.
Hon kom tre gånger. Tre gånger.
Okej, lillgubben, lägg dig ner. Duktig pojke.
Jag vill att du ska ta honom härifrån.
Så där.
Men det är inte bara det.
Nej, nej.
Nej, det är mer än bara det.
Du tror att jag ansvarade för hennes död, eller hur?
Så nu har du en gisslan som jag bryr mig om, eller hur?
Någon jag älskar.
Så hur lyder din plan härifrån?
Vad vill du ha?
Vill du ha en bekännelse, eller vad är ditt slutspel?
Jag ska bara skada dig.
Jag menar, skada dig på riktigt.
Och det duger för mig.
Så du vill inte ha nåt särskilt.
Du vill bara spränga henne framför mig, eller hur?
Jävlar.
Du är ond, och jag gillar det.
Kan du ta upp Teddy på övervåningen?
Ingen fara.
Besvara bara en fråga. Bara en.
Hur vet du det?
Du måste ju verkligen ha stensäkra bevis?
Att det var jag som dödade din fru.
Du måste ju ha det, eller hur?
Så vad är det? Berätta.
Vi är mycket intresserade.
Det är inte läge att vara stark och tyst nu.
Berätta.
Menar du att allt det här
är grundat på några jävla känslor?
På en gissning?
- Kan du ta med honom upp? - Madelyn, vänta.
- Ta honom dit upp! - Håll käften!
Ursäkta.
Du lovade mig...
Inga fler lögner.
Du lovade mig det.
Du och Vogelbaum borde ha enats om en story.
De var lika, jävligt lika,
men det var några detaljer som skilde sig åt.
Så jag gick tillbaka till Vogelbaum,
och lyckades pressa sanningen ur honom.
Den verkliga sanningen.
Ja. Precis.
Jag är ledsen. Jag borde aldrig ljugit för dig.
Nu vet jag att du inte behöver skyddas.
Jag är så ledsen.
Kan du, snälla, ta med dig Teddy upp?
Brydde du dig nånsin om mig?
Du betyder allt för mig.
Nej.
Nej, jag betyder allt för ditt arbete.
Du bryr dig mer om den jävla bebisen än om mig.
Nej, jag älskar dig.
Jag älskar dig, jag älskar dig, jag lovar att jag älskar dig.
Men?
Säg mig sanningen. Annars går jag härifrån nu.
Jag är rädd.
Jag är rädd för dig.
Va?
Jag är rädd, sa jag.
- För? - För dig.
Jag är rädd för dig.
Tack.
Tack för att du äntligen är ärlig.
Så...
Hur löd din plan igen?
Jo...
Dags att vakna.
Hallå, kompis.
Du var borta ganska länge.
Du kan tacka mig för att jag räddade dig nån gång senare, men just nu
är det dags att gå upp.
Kom, du kommer att älska det här.
Kom.
Mamma!
Titta på den stiliga pojken.
Hej, kompis.
- Vet du vem jag är? - Homelander!
Ja, det stämmer, men...
Vet du vad mer?
Nej.
Becca.
Så mamma berättade inte det.
Jo...
Jag är din pappa.
Och vi är en familj.