Hallå, Hughie.
Hughie!
Jag sa, hur länge tänker du tjura
som en självgod eyelinermålad emoidiot.
Okej, hör på,
Jag erkänner att jag gick över gränsen när jag gav dig en smäll.
Så...
Förlåt?
Så, jag sa det. Är det bra nu?
- Lugn. - Jag ska fan döda dig!
- Jäklar i helvete. Ungen är helgalen. - Lugn.
Nej, nej.
Andas.
Kan du låta bli?
Jävlar.
- Andas. Bara andas. - Okej.
- Är det okej? - Ja.
- Okej. - Jag mår bra.
När händer det?
Ett team kommer om några timmar.
Om några timmar?
Jag är civil. Jag kan inte bara trycka på en knapp längre.
Är målet säkrat? Har ingen sett honom?
Vi är en halvmil från kusten, vad tror du?
Om det går att sabba det, så kommer du att göra det.
Jag vill bara få tillbaka min fru.
Jag vet.
Ge Langley terroristen, så får du henne.
Har du hört om en gammal superhjälte som heter Liberty?
Vad har det att göra med nånting?
Jag vet inte ännu.
Hur går det med teamet?
Bara bra.
Vi skrattar mycket, kan jag säga.
Är målet tjejens bror?
Ja, och?
Tror du inte att det äventyrar hennes lojalitet?
Tja,
om det handlar om det,
kan jag neutralisera henne.
Den omtanke du har för ditt team är rörande.
Det är bara ett talesätt.
Minns du i lägret
att du var så hungrig att du grät hela tiden
och jag smög in i lagret för att stjäla ris till dig?
Jag tog hand om dig.
Det fortsätter jag med.
Jag minns också när de kom på dig med att stjäla.
Jag sa att det var jag och de krossade mina händer.
Du kanske är min storasyster.
Men jag skyddar dig också. Vi skyddar varandra.
Vet du...
Amerikanerna kommer att tortera mig.
Jag låter dem inte.
Hur ska du kunna stoppa dem?
Du måste släppa taget om mig.
Jag ska inte attackera nån.
Jag ska inte skada nån.
Jag är din bror.
Vi har bara varandra nu.
Snälla.
Jag är ledsen.
Tack.
201-555-6921 RING MIG!
Jag måste gå.
- Jag går. - Okej.
Vi ses.
Frukosten är serverad.
Vill du ha en eller två?
- Bara en. - Ja, bara en.
Vill du ha lönnsirap?
Ja, tack.
Lite mer.
Tack. Älskar det.
Det här är trevligt.
- Mamma? - Ja.
- Vad var det? - Det är spanska.
På måndagsmorgnar äter vi frukost på español.
Du, Ryan.
Vill du stanna här och lära dig spanska,
eller vill du följa med ut och ha kul med pappa?
- Jag tror han behöver... - Mamma, får jag gå ut med honom?
Så klart det går bra, eller hur mamma?
- Kom igen. - Visst.
Så där ja, kompis.
Är ni redo?
Okej, vi panorerar upp.
Vi ser Homelander flyga mot Martinez Miami-herrgård.
Martinez försöker fly.
Octavio accelererar, men Homelander laserspränger däcken.
Martinez stiger ur bilen,
förvirrad. Tittar upp.
Homelander.
"Du är anhållen."
Han sätter handbojor på Martinez, polisen för bort honom.
Homelander vänder sig mot de andra hjältarna.
"Vi borde samarbeta oftare."
"Menar du som ett team?"
"Precis. Vi sju tillsammans."
Jäklar.
Det är ögonblicket
då The Seven blev The Seven.
Pampig musik.
Hans Zimmer
Eftertexter, Dawn of the Seven. Klipp till svart ruta.
- Det är fantastiskt. - Tack.
Oj. Jag är mycket imponerad.
Tack så mycket.
Och det var bara trailern.
Det här är inte bara en superhjälte...
Du ser ut som skit.
Ja.
Hade en sen kväll.
Jag vill filma det handhållet.
Mycket Greengrass, mycket jordnära,
jag vill ta publiken och placera dem mitt i handlingen.
- Translucent, då? - Bra fråga.
Vi ska använda en stuntman, placera honom i overall och datoranimera.
Och jag vill inte utmana ödet,
men Lin-Manuel Miranda vill göra rösten.
- Jag älskar Hamilton. - Världen älskar Hamilton.
- Herregud, tänk er... - Ursäkta.
- Förlåt att jag avbryter kärleksfesten. - Det gör inget.
- Jag vill vara med. Det här... - Uppfattat.
- Bra jobbat. - Tack.
Det här manuset är en bra början.
Riktigt bra stomme.
Jag har bara några frågor.
Absolut. Vi kan ändra på dialogen fram till produktionen.
Det är inte ändringar egentligen.
Det är mer globalt.
Okej, vad ska vi...
Vad tänker vi?
Du skriver alla kvinnor
som obskyra Hitchcock-slynor eller Michael Bay-knulldockor.
Jag fattar att en livstid av att runka till Transformers
inte gjorde dig populär bland tjejer,
men lite ansträngning skulle vara fint.
Ursäkta mig.
Men jag har två systrar.
Och ursäkta mig, men Homelander älskar manuset.
- Ja. Så... - Var är han?
Ashley?
Okej.
Fortsätt med vad ni håller på med.
Jag måste bara hämta min... Jag måste...
Jag måste bara till nästa grej.
Jag har ett...
Jag har ett lunch...
Kan nån öppna den här?
Okej.
Okej! Jag har några fler frågor.
Mr Edgar.
Om allt detta är sant,
ska jag ordna en strategi med krishanteringen och PR.
Det är bra, Ashley.
- Är det sant? - Vi utreder.
Jag måste säga en sak.
Vi måste berätta för Homelander och jag måste erkänna en sak...
Du har ingen aning om var Homelander är.
Han får veta när jag vill det.
Håll bara resten av spädbarnen på 99:e våningen i schack, okej?
Och om ni precis slagit på, har vi stora nyheter.
Superhjältar är inte födda, utan tillverkade.
Faktum är att de skapas genom ett kemiskt serum, Compound V,
producerat och administrerat av Vought International,
företaget som har varit superhjältarnas företagsansikte utåt
i decennier. Vi vet inte...
Vad har du gjort?
Jag vet inte vad du pratar om.
Kom igen, jag såg dig med V i handen.
Ja. Och du lät mig komma undan,
så det är delvis ditt fel också.
Om jag åker dit, gör du det också.
De dödar säkert oss båda.
Du fattar inte.
Man jävlas inte med pengarna.
Man jävlas aldrig med pengarna.
Vi kommer att förlora allt,
jag menar, bilar, hus, bonusar.
Det finns viktigare saker.
De enda som säger så
är de som växte upp med pengar.
Bevis för att Vought har
gett Compound V till barn i årtionden.
Våra egna undersökningar antyder
att föräldrarna också fått en mycket generös ersättning.
Det började när jag var nio.
Jag var i gallerian.
Vi gick förbi djuraffären
och jag hörde guldfiskarna
böna och be för sitt liv.
De bönade.
Och efter det har jag...
På stranden, i akvariet, på Red Lobster.
Jag trodde att jag höll på att bli galen.
Men mamma sa att det var en gåva.
Att jag var född sån.
Men så var det inte.
Det behövde inte vara så.
Jag kunde ha varit normal.
Den första manifestationen av krafter
kan leda till rädsla och ångest hos de påverkade barnen.
Speciellt om de inte är försiktigt vägledda genom processen.
Hittills har Vought vägrat att komma med ett uttalande.
Detsamma gäller dr Jonah Vogelbaum,
tidigare CSO vid företaget, som vägrar kommentera.
Han har varit i avskildhet
sen en olycka...
Hej, är det du?
Du klarade det.
Vi klarade det.
Ring tillbaka när du kan.
På deras aktier, som redan sjunker.
Klarade vad?
Kan vara en potentiell katastrof för Voughts ekonomiska resultat.
Var det du?
Ja.
Mest Starlight. Det är jag rätt säker på.
Men jag uppmuntrade henne.
Hughie...
Hughie, ja!
Hughie.
Se vad du gjorde.
- Herregud. - Hånglar ni?
Titta vad ungen gjorde.
Jag och Starlight.
- Petit Hughie? - Den jävla grabben.
- Fan. - Okej.
Ja.
Nej.
Snyggt gjort.
Är det allt du har?
Vi har försökt göra det i flera år.
Vought går i graven och det är allt du har att säga?
Okej. Riktigt bra gjort.
Kan du inte ens ge mig äran för det här?
Inte en enda jävla seger.
Vet du vad?
När vi alla är klara här,
ska jag köpa dig en fin stor tub med glidmedel
och kittla dina kulor tills du tigger om att jag ska sluta,
och inte ens då ska jag sluta.
Jag ska inte göra det.
Men just nu
har vi en superterrorist under däck,
och hela skiten kan gå snett så här...
Så kan ni alla vara fokuserade?
Bry dig inte om honom.
Ja. Fan ta honom. Du var duktig.
Visst är det toppen?
Ja.
Har din mamma tagit dig med hit upp?
- Nej. - Nej.
Så klart inte.
Det är därför en pojke behöver sin pappa.
Jag tror att det är dags.
Ja. Är du redo?
Redo för vad?
Att hoppa.
Du kan inte mena allvar. Jag tänker inte hoppa.
Ryan, du är min son.
Du kan flyga, precis som jag.
Jag vill inte.
Du tar ett stort, djupt andetag, kliver av
och din kropp gör resten.
Det kommer att ta över.
Men jag kan inte flyga.
- Jag kommer att falla och... - Du, kompis.
Du kommer att älska det.
Jag lovar.
Jag är inte som du.
- Jag kan inte flyga. - Du kan.
Jag lovar att du kan.
Pappa, snälla.
Snälla, tvinga mig inte att hoppa.
Kompis.
Du kallade mig pappa.
Ryan? Herregud.
Ryan! Hallå!
- Vad gjorde du? - Det är okej.
Det var bara sex meter. Lugn.
Ditt omänskliga jävla monster. Kom hit.
Hjälp honom inte. Låt honom göra det själv.
Ryan, du måste vakna.
Älskling? Kan du höra mig? Jag är här.
- Jag tror inte att han andas. - Han mår bra.
Mamma?
- Hej! - Där ser du.
Jag sa ju det.
Är du skadad? Känns nåt brutet?
För Guds skull. Brutet?
Titta. Inte en skråma på honom.
Vet du varför? För han är min son.
Och du uppfostrar honom till att bli en vekling.
- Säg inte hur jag ska uppfostra min son. - Jag är hans far.
Inte efter det du gjorde.
Jag gav dig en son
som du uppfostrar som en liten flicka.
Släpp mig.
Han är min.
Bort med händerna från henne!
Duktig pojke.
Ser du? Jag sa ju det.
Du är precis som jag, Ryan.
Nej, jag är inte alls som du!
Jag hatar dig! Låt oss vara!
Det är okej. Jag är inte arg.
- Ryan. - Gå härifrån!
- Kompis, det är... - Låt oss vara!
Ryan, det är nåt bra.
De här är hemska pudrade ostgrejer,
men om du är hungrig...
Fan ta dig.
Så du talar engelska.
Törstig?
Vet du, sättet du pratar med din syster
liknar inget teckenspråk jag har sett.
Jag vill bara hjälpa henne.
Jag kan hjälpa henne.
Förstår du?
Natten då våra föräldrar mördades,
slutade Kimiko prata.
Hon kan inte prata.
Hon har inte yttrat ett ljud sen dess.
I lägret
var vi ensamma vecka efter vecka,
bara vi två i åratal.
Vi hittade på ett språk
för att ta oss igenom.
Det räddade oss.
Båda två.
Kan du lära mig?
Snälla.
Fan ta dig.
Jag tycker att din syster är så speciell.
Och hon älskar dig så mycket.
QUEEN MAEVES FAR TALAR UT
Jag känner inte till Compound V.
Om nån gett det till min lilla Maeve, visste jag inte om det.
Skitsnack, "han visste inte".
Jag minns en helg
då jag framträdde i tre gallerior och hade en fotografering för Teen Vogue,
bara för att få pengar till min tandställning
och sen slösade han bort dem på ett kasino.
Det kanske är vad vi har väntat på.
Vad menar du?
De har ljugit för dig från början.
Du är inte skyldig dem nåt.
Det här är kanske vår chans att sticka.
Elena, om vi gör det, vet du vad som händer.
Jag ringer senare.
Jag stör väl inte?
- Så klart inte. - Bra.
Det är lustigt, vet du...
Av alla här
har jag känt dig längst.
Ja.
Ibland känns det...
som om du är den enda jag kan lita på.
Jag känner samma sak.
Gör du?
Så klart.
Du...
Åh, fan.
Sånt är livet.
Det är galet.
Vem är Elena?
En gammal vän.
Sen när har du vänner?
Jag behövde bara prata om allt det här skitsnacket.
Vilket skitsnack?
Har du inte hört?
Var har du varit?
Vad i helvete?
Det här är NYPD.
Båten är stulen och ni är alla anhållna.
Jag upprepar, det här är NYPD. Båten är...
Jag trodde du sa att båten tillhörde en vän?
En främling är bara en vän som man inte träffat än.
Sabba inte det här.
Jag ska inte sabba det.
Vought är nästan helt kört, vi är nästan i mål...
Jag sa att jag inte ska sabba det.
Hallå, mina herrar, jag är kapten på My Big Wet Dream.
Jag har papper underskrivna av ägaren,
ett uthyrningsavtal på båten.
Så det måste vara nåt slags missförstånd...
Se upp!
Ta hans händer.
Dags att sticka.
Vi måste hjälpa dem.
De är redan döda.
Vi vet inte det. Vi måste försöka.
Hughie, alla är på väg hit nu.
Om vi stannar, dör vi också.
Va?
Det var inte jag som sabbade det.
Jag vet hur det känns.
Jag är också ett freak.
Du skjuter med pil och båge.
Jag är en amfibie.
Okej, bara ge mig telefonen.
Avbryt samtalet.
Att beställa mat på Papa John's hjälper inte.
Hur vet du vad som hjälper? Du vet ingenting om mig.
Låt oss bara upprepa de femton grundsatserna tillsammans.
Nej, fan ta dig och dina läskiga grejer. Jag är hungrig.
Deep, det är dags.
Dags för vadå?
För dig. Det är dags att åka tillbaka till The Seven.
- Va? - Det här kom från Alastair själv.
Jävlar.
Vem?
Alastair Adana. Kyrkans ledare?
Han är ordförande.
Coolt.
Med allt som pågår
vet jag inte om jag klarar av det nu.
Nej, Deep.
Det här är din resa.
Du är redo.
Du har varit redo hela tiden.
Gå nu ut och var en hjälte.
KONGRESSLEDAMOT KRÄVER EN UTREDNING
Pappa sa: "Ingen rök utan eld."
Vought ljög för oss om Compound V. Vad mer ljuger de om?
De sjönk 68 % nu på morgonen, 20 % de senaste 15 minuterna.
- Om det når 19, börja köpa upp. - Ja, sir.
Jisses. Läkemedelsföretagen då?
Pfizer är bestörta, brist på etik.
Stämning, brott mot förtroendeplikt, sekretessavtal.
Bedrägeri, misshandel, vållande till kroppsskada,
alla policy-undantag, ingen täckning.
Vi två har valmöjligheter.
Möjlighet nummer ett, förneka.
Hög risk, hög utdelning.
Men om vi förnekar och de kommer på oss,
om det finns en visselblåsare, då kan vi inte ändra oss.
Konkurs, åtal, 10-15 år för alla.
Möjlighet två, mea culpa.
De har ställt in.
Handeln har stoppats.
Stan.
Vi måste ge ett uttalande.
Vad ska vi säga?
Stan.
En energidrycksburk, Frenchie?
Du är en jävla idiot.
Jag försökte hjälpa henne.
- Var tusan är ni? - Nytt avtal. Ta in honom.
Grace, vi är en halvmil från kusten.
Ni har kraschat en polishelikopter. Ni håller inte precis låg profil.
Okej, vart ska vi åka?
CIA-gömställe, Hazlet. Var där om en halvtimme.
- Och Butcher? - Ja?
Var försiktig är du snäll.
Det ska jag vara.
För helvete.
Lämna ditt namn och nummer och ett meddelande efter pipet.
Hej, Annie, det är jag igen.
Jag undrar om du har sett musikvideon
för den där Billy Joel-låten You're Only Human?
Det är en kille som klättrar upp på en bro
och tänker ta livet av sig,
sen kommer Billy Joel ut med sitt munspel och säger åt honom att sluta,
du måste vänta på andra andningen,
och nu känns det som jag är den killen
och jag kommer att drunkna, och...
Och tack gode Gud att jag hittat andra andningen, för det är du.
Du är andra andningen för mig.
Jag vet att det är spännande att sätta dit Vought
och att vara som James Bond och allt,
men du måste vara försiktig, för det kan snabbt vända
och man råkar skada dem man älskar.
Så som jag skadade dig.
Det var allt jag ville säga.
Andra andningen.
Helvete.
Okej, tack, hej då.
Jag vet att jag inte besöker 99:e så ofta,
och jag ber om ursäkt för det.
Men i såna här stunder ser man klart, eller hur?
Ni och jag är partners trots allt.
En symbiotisk del av nåt större,
en levande organism som heter Vought.
Det är så vi kommer igenom det här,
tillsammans, som Vought.
Sir...
jag måste säga...
Vi kände inte till den här Compound V-skiten.
Ingen av oss.
Jaså?
Vi är alla offer här, A-Train.
Men vi ska gå till botten med det, jag lovar.
Just nu är att fånga superterroristen...
Skurken.
Superskurken.
Visst, struntsamma.
Det måste vara vår prioritet och det förändrar samtalet.
Vill du att vi ska ge oss ut?
Nu?
Vi måste ändå vara förberedda av juridiska och PR.
- Vi kommer att bli slukade. - Det finns inte tid.
Tyvärr tror jag inte att vi måste skadeeliminera ert fiasko.
Hallå, det räcker.
- Vi måste ta oss samman. - Tack, Homelander.
Inte du.
Vi.
The Seven.
Det spelar ingen roll vem som skapade oss eller hur vi hamnade här.
Poängen är
att vi är här.
Tillsammans.
Som en familj.
Alla ni...
Ni är min riktiga familj.
Den här killen.
Han bryr sig inte om oss.
Vi är inte hans partners, vi är hans produkter.
Vem bryr sig om Vought brinner ner?
Tänk innan du säger nåt som du inte menar.
Jaså? Borde jag det?
Vi är inte Vought.
Du förstår, företag kommer och går, men talang...
Talang är för alltid.
Världen behöver fortfarande superhjältar.
Och det är vad vi är.
Så låt oss gå ut och göra det vi gör.
Vi ska sänka den här jäveln.
Fan ta Vought, eller hur?
Det väntade jag mig inte av dig.
Du kanske inte känner mig så bra.
Det gör jag kanske inte.
- Hur långt? - Två kilometer. Där.
- Vad tusan var det? - Vad var det?
Ta rodret.
Vi har tappat motorkraft.
Bort från båten nu, allihop.
Frenchie, ta vinschen.
Kom, skynda på!
Hoppa i! Kom igen, sätt fart!
Helvete!
Kom igen!
Frenchie, starta!
Kör, kör!
Titta, där! Sikta på utloppet!
Herregud.
- Butcher! Vad gör du? - Butcher!
Djävulskt.
Var är Hughie?
Hughie!
Jisses.
Hur är det?
Kom igen. Vi måste sticka.
Deep är här, The Seven är inte långt efter.
Vet du vad?
Gå ni. Jag klarar mig.
Va?
Jag ska sitta här och vänta, om det är okej.
Vad i helvete väntar du på?
Andra andningen.
Okej, kom igen nu, kom...
Bort med tassarna!
Jisses.
Okej då. Skyll dig själv.
Okej, kom, nu går vi.
Vi kan inte lämna killen.
Pinocchio vill stanna.
Varsågod.
Hej, killen.
Vad gör du här?
Om du inte går,
går inte jag.
De kommer när som helst.
Antagligen.
Skitstövel.
Japp.
Den här vägen.
Frenchie.
Butcher.
Petit Hughie?
Hej.
Killen håller på att tappa greppet. Det vet du.
Han är en civil.
Nej, det är inte bara han.
Det är vi alla.
Rör på fötterna.
Bara rör på fötterna. Kom igen.
Rör på dig.
Vi är vid bristningsgränsen.
Ständigt i luven på varandra.
Och du bara pressar oss.
- Det är som... - Över mållinjen.
Vi måste bara fokusera ett litet tag till.
Okej?
Vi överlämnar honom och jag får Becca och du dina flickor.
- Vi är nästan framme. - Butcher!
Hughie kommer inte.
Och du behöver honom.
Mer än nån annan av oss.
Han är din kanariefågel.
Min kanariefågel?
Om du låter kanariefågeln dö,
hur ska du veta när du har gått för långt?
För helvete.
Vilket skitsnack.
Nej, jag försökte. Okej?
Han vill inte ha med mig att göra,
så fan ta honom.
Kom.
Jag lovar att vi tar vara på ditt valspäck.
- Jisses. - Donerar...
Deep...
Homelander.
- Hej. - Hej.
- Vad hände? - De dödade henne.
- Va? - Jag försökte hjälpa till.
Jag fick information,
försökte genskära dem och han körde in i henne.
Jag är så ledsen.
Jag försökte stoppa dem...
Så du säger att det är andra tillsammans med terroristen?
Är de inte ensamma?
- Jag tror det. - Okej.
- Såg du dem... - Nej.
Jag var orolig för Lucy.
Jisses. Just det. Lucy.
Jag tror att de är i dagvattenutloppet.
De kan inte ha hunnit långt.
Vem bjöd in dig?
Starlight.
Det jag gjorde var oförlåtligt
och jag kommer att göra allt i min makt för att förnya mitt ljus.
För alla kvinnor som jag kränkt.
Förnya ditt ljus?
Har du gått med i Church of the Collective?
- Kanske. - Du är en idiot.
Ta det lugnt med den religiösa förföljelsen, nya tjejen.
En dag kanske du kan välkomna mig tillbaka in i The Seven.
Men jag vet att vägen är lång och svår.
Menar du allvar?
Det finns inte en jävla chans att du kommer tillbaka.
- Du behöver inte svära. - Det räcker.
Vi har inte tid med det här.
Jag är med dig, syster,
men först måste vi ta terroristen.
Alla ner i tunnlarna.
- Alla ner i tunnlarna. - Inte du.
Om nån får syn på målet, så är han min. Uppfattat?
Gå och hämta honom.
Noir.
Okej. Du får vänta.
- Okej? - Okej.
Jag har jobb med tjejerna, men det blir bra.
- Du är tillbaka på nolltid. - På riktigt?
Visst.
En sak till.
Din väst är trasig.
- Va? - Man kan se dina gälar.
Täck dem.
Det är äckligt.
Kom igen.
Är du okej?
Ja. Jag behöver bara lite rehab.
Det blir okej.
Ja.
Jag vet det, A-Train.
Du fick mitt meddelande.
Annie, jag...
Kom igen. Du måste skämta.
Den killen?
Igen?
- Jag visste inte... - Var tyst.
Har du stenar i hjärnan?
Kom hit.
Okej.
Jag vill att du gör en sak för mig.
Döda honom.
Han är efterlyst.
Borde vi inte ta honom till polisen?
Ja, det är han. Ja, det borde vi.
Döda honom precis nu.
Brudar, va?
För Guds skull, kom igen. Det är lätt.
Upp med händerna som om du inte bryr dig.
Döda honom.
Gör det.
Mer motivation? Okej.
Döda honom, annars dödar jag er båda.
Gör det.
Hallå. Din idiot.
William?
Vilken överraskning.
Hej.
Jag åt en fin frukost med din fru i morse.
Pannkakor.
Jättegoda.
Ja.
Ät det här, din jävel.
Snälla.
Gör det inte.
Kom, Hughie.
Innan den idioten kommer ut.
Kom.
Snälla.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Hej, hörni.
Foul.
Pappa!
Pappa, mår du bra?
Pappa!
Kan du inte göra grejen med dina magiska händer längre?
Varför inte?
Öppna ögonen.
Jag gillar att se ljuset slockna.
Helvetes gula jävel.
Jag sa att han var min.
Du var inte snabb nog, farfar.
Jag vet att nyheten om Compound V kom som en chock för alla.
Som ni kan föreställa er
har det varit en mycket svår dag för familjen Vought.
Vårt fokus är nu att få veta sanningen.
Som jag sa,
leder vi en stor utredning om Compound V,
men låt mig vara tydlig,
jag hade absolut ingen kunskap om detta.
Vi tror
att det var en liten grupp forskares verk,
ledda av tidigare Vought-anställda, Madelyn Stillwell.
Men sorgligt nog
finns det viktigare saker.
Alla på Vought
sänder sina tankar och böner
till de familjer som utsattes idag.
SUPERTERRORIST ATTACKERAR 59 DÖDA
Det är viktigt att inse
att denna tragiska händelse kunde ha varit mycket värre.
Dagens attack understryker
hur farligt hotet från superterroristerna har blivit,
och i dessa tider
behöver Amerika sina hjältar mer än nånsin.
GULT RANCHHUS STORA ENAR - INGEN TROTTOAR
Vi lever i en farlig värld.
Våra modiga hjältar bekämpar redan superterrorister i andra länder.
Men nu står Amerika inför ett krig på en ny front, här hemma.
Dessa fiender gör vad som helst
för att infiltrera våra gränser och attackera våra medborgare.
Våra superhjältar är vårt sista försvar.
Och idag hade dödssiffran varit mycket högre
om det inte varit för vår nya hjälte, Stormfronts, modiga handlingar,
som stoppade terroristen innan han kunde ta fler oskyldiga liv.
Jag vill inte föreställa mig vad som kunde ha hänt,
om Stormfront inte hade varit där,
men tack gode Gud att hon patrullerade vattnet vid New Yorks hamn
när hon hörde rop på hjälp från hyreshuset.
Utan att tveka
svepte hon genast ner och ställde sig i vägen,
och eliminerade på egen hand terroristen...
Amerika är välsignat som har henne.
Mina damer och herrar, Stormfront.
Tack.
Men vi vet väl alla vilka de riktiga hjältarna är här?
De som ni ser bakom er,
de som kämpar varje dag.
Låt oss ge dem alla en applåd.
- Stormfront, hur visste du? - Här borta.
Stormfront, här borta.
- Hur gick striden till? - Stormfront, här.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson